218 
digt öfvervägande, och Vegetationen visar tydliga spar 
af den radande vindriktningen. Nederbörden är rik- 
lig, mycket snö faller under vintern; da vi afseglade, 
var landet tackt af ett mer an meter tjockt snötäcke. 
Dar ett jämnt lager af strandgrus och klapper 
utbreder sig kring en skyddad vik, finna vi den bästa 
Standorten för en af de subantarktiska trakternas mest 
bekanta växter. tussockgräset, Poa cœspitosa (Forst.) 
Hook. f. (tafl. 2). Dess väldiga tufvor stodo öfverallt 
rätt friska och gröna, vid basen omgifna af gulnade 
blad. Den friska färgen visar en dragning at blägrönt. 
Tufvorna äro nästan klotrunda, ca 1 — DL meter höga, 
och stâ vanligen sä tätt, att de hängande bladen vid- 
röra hvarandra. Tufvans basala del utgöres af ett 
torflager, bestäende af de afdöda bladmassorna, genoin- 
dragna af de ytterst talrika rhizomgrenarna. 
Utat stranden är tussockmattan ofta kantad af 
en rand Accena adscendens Vahl, hvars klotformiga 
fruktställningar i mängd höja sig ur det täta, mörk- 
gröna gren- och bladverket. Där Poa cœspitosa stâr 
mindre tätt, frodas Acœna adscendens rikligt bland 
den, men i den tätaste mattan är Poa den allena- 
herskande fanerogamen. Dessa jämna stränder intaga 
icke stör del af kusten, utan äro afbrutna af klipp- 
partier med ytterst branta väggar, nedanför hvilka 
talrika block ligga nedstörtade. Tussockgräset bildar 
här en mycket ojämn beklädnad, inkiladt bland stran- 
dens stenblock eller i festoner nedhängande fran klipp- 
springorna. För dylika standorter är en liten Colo- 
bantlms- art, 1 ) som i smä barda tufvor bebor äfven de 
minsta afsatser, särdeles karaktäristisk. Lafven Ain- 
philoma dimorph'um Müll. Arg. kläder klippstranden 
ned tili högvattenslinien och tilldrager sig genoru sin 
gula färg pa langt hall uppmärksamheten. 
>) Eni. Engler. 1 . c., Colobanthus subulatus (D’Urv.) Hook. 
F. Den visar emellertid rätt stora oliklieter med de exemplar af 
denna art jag insamlat pa Falklandsöarna. 
