227 
samt. Detta gäller om alla Ostersjöalger, hvilka i 
anmärkningsvärdt ringa grad varit föremäl för bota- 
nisternas studier, sannolikt pa den grund att algflo- 
ran är relativt artfattig samt dessutom saknar dessa 
vackra, lätt i ögonen fallande former, som i saltare 
haf ej kunna undgä att väcka saväl botanisters som 
lekmäns uppmärksamhet. Men det oaktadt bör ett 
vidsträcktare Studium af Östersjöns forkrympta former 
kunna leda tili goda résultat. Särskildt är det af vikt 
att de talrika formerna af Fucus vesiculosus uppmärk- 
sammas, sa att denna Östersjöns vanligaste algs utbred- 
ning och variation blefve säkert känd. Härutinnan 
äterstär raycket att göra; sa är t. ex. denna arts nord- 
gräns ej säkert faststäld o. s. v. 
Insamlandet af alger erbjuder ju ej heller sadana 
svarigheter, som kanske mangen tror. Mycket kan 
ju lätt tagas fran stranden endast med tillhjälp af en 
rifva eller kratta, och i stallet för draggningar kan 
otta ett Studium at fisknäten lemna samma résultat. 
Om jag med dessa rader äfven künde förmä vara vid 
kusten vistande botanister att egna sina studier ät 
växtlifvet i hafvet, vore det mig kärt, liksom jag äfven 
gerna atager mig bestämning af Östersjöalger, om de 
tillsändas mig under adress: Riksmuseum, Stockholm. 
Elenkin, A., K voprosu o ’’onitrennem sanrofitizmjä” 
(’’zndosaprofitizmjä”) u lischajnikov. (Zur Frage der Theorie 
des "Endosaprophytismus bei Flechten.) S:t Petersburg 1902. 
22 s. med 6 fig. 
Dâ laffrâgan änyo förekom tili behandling â Naturfor- 
skaremötet i Helsingfors förliden sommar och frägan vinner 
pâ att ses frân fiera synpunkter, meddela vi här ett kort 
referat af Elenkins uppsats. 
Förf. anser att teorien om mutualism hos lafvarne icke 
är bevisad utan kan ersättas af teorien om endosaprofytism. 
Denna teori beror dels pâ länge bekanta fakta (inträngande 
af haustorier i gonidierna) dels pâ först nyligen gjorda iakt- 
tagelser (bortdöende af gonidier). Dylikt bortdöende sker 
hos alla heteromera lafvar (med gröna gonidier) säväl i gonidi- 
