228 
allagret, af förf. kalladt ’’Zoonekralschicht”, som i korklagret 
(’’Epinekralschicht”) ock i märgen (’ Hyponekralschieht”). Det 
döda materialet öfverträffar betydligt det lefvande, i synner- 
het hos en tjock lafbâl. Orsaken till gonidiernas bortdöende 
mäste anses bero pâ en parasitisk inverkan af hyferna, hvilka 
afsöndra enzym, som âstadkommer en allmân defoi'mation 
af algerna och bringar innehâllet bos dessa att sönderdelas 
och forsvinna. Den kvantitativa öfvervikten af dödt mate- 
rial i förballande tili ännu lefvande celler visar, att den 
största delen af tomma gonidiecellmembraner i lafvarnes bâl 
bör anses som fôljd af parasitism af svampar, delvis mâhânda 
ocksâ som fôljd af fysikaliska orsaker; endast en ringa de! 
bar efter vegetativ förökniug kvarstâende moderceller att 
tacka för sitt ursprnng. Döda gonidier absorberas otvifvel- 
aktigt. hvilket dels bevisas genom att de tomma cellmembra- 
nerna smâningom fôrsvinna. dels ocksâ redan följer af Bitters 
och Malmes arbeten. Ett plötsligt bortdöende af hela goni- 
diallagret, bvilket förekommer hos fiera skuggformer, tyckes 
vara förorsakadt af brist pâ ljus. Dessa fakta kunna svâr- 
ligen förklaras, om vi ville antaga en ämnesomsättning mellan 
lefvande celler hos de bâda lafelementen, och strida emot 
Beyerincks och Aktakis àsikter öfver beskaffenheten af goni- 
diernas näring i den lefvande lafbâlen. 
Afven hos de homöomera lafvarne (Gloeolichenerna) âr 
ett bortdöende iakttaget (af Schavenoener, Bornet, förf ). âf- 
ven om det hos dessa icke âr sâ skarpt utprâgladt; dessutom 
är bar redan för längre tid sedan en verklig parasitism me- 
dels hausto'rier iakttagen (af Borxet, Hedlund). 
Hjelt. Hj., Conspectus Floras Fennicæ. Yol. II. 
Dicotyledoneæ. Pars 1. 1902. (Act. Soc. F. Fl. Fenn 21 
N:o 1). 
Denna del, som strâcker sig frân Amentaceerna till Po 
lygonaceerna, utmärker sig liksom de föregäende delarne för 
sina noggranna och rikhaltiga detaljuppgifter. Oaktadt be- 
skrifningar icke ingâ i arbetets plan, förekomma mângenstâ- 
des kritiska anmärkningar, specielt under Betula, Ainus (hvars 
ex. i Hb. Mus. Fenn, granskats af Callier), Salix och Poly- 
gonum. 
Johansson, K., Archieracium-floran inom Dalar- 
nes siluromrâde i Sil janstrakten. 156 s. 8:o, 12 dub- 
belpl. (Bib. K. Sv. Vet. Ak. Handl. 28. III. 7). 
Oaktadt ett mycket stort antal Hieraciwn-îormer äro 
uppställda som nya, finnas afbildningar endast af relativt fâ. 
I detta arbete finnas blad af 39 nya former afbildade. 
