246 
Medan nu Einpetr um, Betula nana och Arctonta- 
phylos alpina stodo i blom pa kullens krön, syntes i 
sänkan endast visset gräs frän föregäende ar, och en 
och samma Myrtillus-sluttinng visade alla öfvergängar 
fran i öfre delen af sluttningen bloinmande exemplar 
med füllt utslagna blad tili fullkomligt outvecklade 
exemplar i den nedre delen, dar Myrtillus nigra ännu 
var i vinterstadium. Ehuru synnerligen tydlig under 
snösmältningstiden var dock oliktidigheten i utveck- 
lingen här ej alltför stör, pä sin höjd ett par veckor. 
Förklaringen tili den nämnda grupperingen: busk- 
samhälle pa kullarnes krön, Myrtillus-sa,nzh.ä\\e pa 
sluttningen och grässamhälle i sänkan mellan kuliarna 
synes nu vara den, att växterna ordnat sig pa detta 
sätt, alltefter som de behöfva resp. kunna uthärda ett 
mer eller mindre djupt snötäcke, eller med andra ord 
att busksamhällets Betula nana och Empetrum icke 
tala tjmgden af det djupa snötäcket i sänkans botten 
och pa kullarnes sidor och ej heller trif’vas med den 
pa grund af snöns längre kvarliggande dar förse- 
nade utvecklingen, att grässamhället däremot uthär- 
dar en djupare snöbetäckning och en seuare utveck- 
ling, mahända ej heller täl en alltför tidig barlägg- 
ning, och att Myrtillus sluttningen i sin tillpassning 
tili snöbetäckningen intager en medelställning mellan 
busk- och grässamhällena. 
De yttre förhällanden, under hvilka de tre sam- 
hällena för öfrigt lefde, voro ganska likartade. Jord- 
mänen syntes vara densamma: alia hade ofvan gru- 
set bildat ett nägra cm. djupt lager af mylla eller 
föga multnad torf. Fukt.ighetsgraden efter snösmält- 
ningen var äfven ganska likartad, sä att densamma 
i sänkan var mycket obetydligt högre än â kullens 
krön : om man med begagnande af den Hultska ska- 
lan betecknar fuktighetsgraden â kullens topp med 3, 
var den i sänkan pa sin höjd 4, och Vegetationen i 
sänkan bestod ej af speciellt fuktighetsälskande arter. 
