148 
deles som infattningen till eu rabalt. Öfverallt iuoiu 
ijällomrädet ser man denna uug. 1 / 2 meter breda 
buskrand rundt kullarne, nagot som ter sig ganska 
egendomligt, da man uppifrân blickar ned pâ en slätt 
med moräner. Buskranden utgör et t tydligt bevis pâ 
snöbetäckningens inflytande pâ växternas gruppering: 
ofvanför denna zon pâ kullen kuuna Betula nana , 
j Empetrum och Juniperus, icke växa, ätminstone icke i 
upprät buskform, ty de täla icke barläggning under 
y intern, nedanför ej heller, ty de täla icke ett dju- 
pare snötäcke. 
Hvad iir det dâ för en vegetation, som bekläder 
kullarnes krön ofvan buskzonen? Hur denna vege- 
tation bör vara utrustad i ekologiskt hänseende är 
tydligt: den mäste vara xerofilt utbildad med effek- 
tivt transpirationsskydd för att kunna uthärda under 
sommaren markens torrhet, under vintern barläggning 
och säväl vinter som sommar de häftiga uttorkande 
vindarne. Vi finna grusmarken, som här saknar myll- 
skikt, öfverdragen af en tat, skorplik matta af den 
lilla grâblâ lefvermossan Cesia corail ioides, stundom 
med inblandning af den habituellt snarlika Prasan- 
thus suecicus. I denna Cesia- matta äro inströdda en 
del af högfjällens mest härdiga lafvar, sasom Lceanora 
tartarea, Solorina crocea , Thamnolia vermicularis , Alcc- 
toria ochroleuca , Cetraria nivalis , öfverväxande Cesia- 
skorpan eller fästade vid denna medels hapterer. I 
denna matta af Cesia och lafvar växa strödda exem- 
plar af de genom ett tuf- eller mattlikt växtsätt ut- 
märkta arktiska lignoserna: Diapensia lapponiea , Aza- 
lea procumbcns , Arctostaphylos alpina , Dry as octope- 
tala , Andromeda hypnoides , Empetrum nigrum och Be- 
tula nana , de begge senare i spalierform tätt tryckta 
tili marken; vidare den mattlikt utbredda orten Silene 
acaulis , de med krypande skott försedda lignoserna 
Myrtillus uliginosa, Vaccinium vitis idrea , Salix her- 
bacca samt af f ill grästypen hörande växter Luzula 
