252 
parasitera pâ Myrtillus uliginosa, synes föga trifvas i 
samhället, ehuru dess existens dar är tryggad genom 
den rikliga vegetativa förökningen medels utlöpare. 
De vegetativt-florala skotten voro fätaliga, ofta heit 
rödfärgade, ej sällan med vissna blad, euär bladen 
synbarligen äga ett alltför dâligt transpirationsskjAd 
för att kunna motsta uttorkning genom blästen. Poly- 
gonum viviparum är i detta samhälle lägväxt, fabladig, 
försedd med groddknoppar, men vanligen alldeles utan 
blommor. Afven andra Örter, säsom Astragalus alpi- 
nus , Antcnnaria alpina , Pcdicularis liirsuta förekomma 
da och dâ i samhället. 
Af de för Cesiolichen- samhället karaktäristiska 
19 kärlväxterna äro alltsa 11 stycken (58^%) lig- 
noser (dvärgbuskar), af hvilka 7 med vintergröna 
blad, 5 stycken tillhöra den biologiska typen gräs 
och endast 3 äro Örter. 
Ett gemensamt drag hos Cesiolichen- samhällets 
konstituenter är, att de tili allra största delen äro 
tidiga varväxter. Framför andra arktiska varväxter 
hafva de den fördelen, att de ej genom en in pâ 
sommaren kvarliggande snödrifva behöfva fördröjas i 
sin utveckling. säsom fallet ofta är med t. ex. Pm- 
nunculns nivalis. Under den sena varen 1900 iakt- 
togos den 27 juni, da snösmältningen pagick som bäst 
och björkarna nyss utslagit sina löf, i ett artrikt 
Cesiolichen-samhälle invid Sähkokbäcken ung. 1,000 
m. öfver hafvet af de 17 där observerade arterna föl- 
jande 14 arter i blom : 
Azalea procumbens , Andromeda hypnoides , Arcto- 
staphylos alpina , • Diapensia lapponiea , Dryas octopctala , 
Betula nana , Empetrum nigrum , Myrtillus uliginosa , 
Salix herbacea, Silene acaulis , Astragalus alpinus , An- 
tennaria alpina , Juncus trifidus , Carcx rupestris. 
Af de âterstâende tre arterna Festuca ovina , Po- 
lygonum viviparum och Vaccinium vitis idæa äro de 
tvenne sistnämnda nästan all tid sterila. 
