256 
vissna, men nedtill gröna, hvilket visar, att unga 
blad, soin affrysa i spetsen om vinter n, fortsätta 
sin utveckling nästa vâr medels interkalär till- 
växt vid basen. 
Dessa växter bildade intet slutet täcke, utan 
förekommo strödda i en mossmatta af Cesia sp., An- 
thelia nivalis , Polytrichum sexanguiare , Conostomum 
tetragonum; i denua matta voro inblandade Stereocaulon 
paschale och sterila C7«afoma-thallus. 
Snölägen af detta slag äro i Sarjekfjällen eu 
ytterst vanlig företeelse. Växtligheten dar gör ett 
prekärt intryck, individen äro ofta sterila, och sam- 
hället bestâr af arter, som bättre trifvas pa snöfriare 
lokaliteter, men äro nog plastiska att kunua uthärda 
äfven i snöläget. Utorn de redan nämnda arterna 
äro Taraxacum , Poa alpina f. vivipara och ('arex lago- 
pina karaktäristiska medlemmar af samhället. Ut- 
märkande för detta snöläge är, att Banunculus- och 
Saxifraga- arterna dar äro sparsamma eller heit och 
hället saknas. 
Dessa förekomma däremot i snölägen pa bergs- 
sluttningar, där snödrifvan är sä placerad, att smält- 
vattnet blir rinnande. Dessa snölägens växtlighet är 
ofta mycket artrik. Inbyggarne äro försedda med 
glatta, m. 1. m. köttiga blad och äga i allmänhet hy- 
drofil konstruktion. De äro typiska vâr växter, i det 
de ha sina blomknoppar utbildade pa hösten för att 
slâ ut, sä fort snön bortsmälter nästa vâr, ehuru 
den na vâr för en del inträder först längt fram linder 
nästa sommai' pâ grund af snöns sena bortsmältande. 
Dessa växter äro tydligen tillpassade för snöläget 
eller rättare för • lokaler, som i början af deras vege- 
tationsperiod äro öfverströmmade af vatten frän smäl- 
tande snödrifvor. Man finner därför dessa växter 
äfven tidigt pâ vären pâ lokaler som, själfva tidigt 
snöfria, öfversvämmas af vatten frän ofvanför liggande 
drifvor. 
