257 
I ett clylikt Eanuncidus-Saxifraga-snöläge pâ 
sluttningen af Järtatjäkko vid Kâtâkjokk 1,150 m. ö. h. 
förekommo den 16 / 7 1901 följande arter: 
Ranunculus nivalis , glacialis , pygmœus. Saxifraga 
stellaris f. coniosa , nivalis , rivularis , oppositifolia, cer- 
nua. Oxyria digyna. Veronica alpina. Salix herba- 
cea . Andromeda hypnoidcs. Carex lagopina, rigida. 
Poa alpina f. vivipara. Phippsia algida. 
Dessa växter bildade ej heller nägot slutet täcke, 
utan förekommo strödda i en mossmatta af hufvud- 
sakligen Cesia och Anthelia. 
I moränsnöläget var växtligheten i allmänhet 
likartad öfver heia snölägeytan i de fall, da snöläget 
vidtog först pâ plan mark vid foten af kullarne. 
Började däremot snöläget redan pâ sluttningen af en 
kulle, künde man iakttaga den redan antydda zonin- 
delningen af snölägeväxterna. I snöläget är det den 
tätt hopväfda, grusmarken öfvertäckande mossmattan, 
som satter sin prägel pâ det heia, under det att kärl- 
“vaxterna äro inströdda dar blott i den män de förmä 
uthärda snötäcket. De äro därför talrikast i den 
öfre, tidigast barlagda delen af snöläget och aftaga i 
artantal och frekvens nedät, sä att den nedersta delen 
af snöläget, där snön ligger längst kvar, ofta är be- 
växt af enbart mossmattan. Öfverst i snölägena, ne- 
danför grässamhället, säg jag ofta (särskildt â slätten 
vid Kâtâkjokk) en zon, som lyste hvit af Gnaphalium 
supinums smä rosetter. Här i snöläget var denna 
art mera glatt an högre upp pâ sluttningen i Myr- 
tillus- och grässamhällena samt i saknad af stjälk 
med en enda eller nâgra fâ blomkorgar i rosettens 
midt. 
Salix herbacea tycks vara den kärlväxt, som i 
Sarjektrakten längst förmär uthärda snöbetäckning. 
Sommaren 1900 päträffade jag den i knopp nyss bar- 
lagd i midten af augusti. I snölägena är Salix her- 
bacea nästan alltid steril, men bibehäller och förökar 
Bor. Not. 1902. 18 
