259 
af en 21 meter liög morän pâ slätten vid Kâtâkjokk 
1.004 meter öfver hafvet. Det kan pä samma gang 
tjäna som typen för den af snöbetäckningens olikfor- 
mighet betingade växtgrupperingen pâ dalgängarnas 
ock kögslätternas otaliga smâkullar ock äsar inom kela 
det vidsträckta Sarjekomradet. Ater ock äter möter 
man dar samma i all sin omväxling enformiga sam- 
hälleskedja, i sina kufvuddrag alltid lika, men pâ 
mângfaldigt satt modifierad pâ grand af terrängens 
beskaffennet, kullaraes köjd, sidornas olika branthet, 
köjden öfver hafvet, snödrifvornas storlek ock tiden 
för deras bortsmältande, ‘närketen intill glacierer etc. 
En eller flera af samkällena kunna sälunda saknas 
pâ en moränsluttning, men samhällenas inbördes pla- 
cering är alltid densamma : buskzonen förekommer 
aldrig nedanför Myrtillus- zonen, gräszonen aldrig of- 
yanför samma zon o. s. v. 
Snöbetäckningens inflytande pâ Vegetationen, som 
är sâ tydligt â smâkuperad terräng i videregionen, 
kan man iakttaga i stör re skala högre upp pâ bergen. 
De kögsta partierna af bergen äro öfvertäckta med 
lösa block, som bilda vidsträckta stenrösen (’’ur”, ”sten- 
ur”), i kvilka man, som hvarje bergbestigare nogsamt 
vet, fâr vandra i timtal vid bestigningen af en 
högre topp. Här ock där finner man i dessa sten- 
öknar smäfläckar af sekulärt vittringsgrus, i kvilka 
de kögst gäende kärlväxterna finna en sista fristad. 
Ar nu sluttningen brant eller terrängen i allmänhet 
sä beskafifad, att nägot djupare snötäcke ej blir lig- 
gande där, utan lokalen relativt tidigt barlägges, har 
stenuren en riklig moss- och lafvegetation, som fro- 
das under inflytande af den pâ dessa nivâer rädande 
starka nederbörden ock luftf'uktigheten. Däremot är 
moss- och lalvegetationen synnerligen torftig, sävida 
den icke kelt och hället saknas, â korisontala partier 
eller i allmänhet â sâdan stenursterräng, där snön 
kopar sig pâ vintern ock bortsmälter först sent fram 
