263 
är stenuren ytterst torftigt beväxt, och den enda växt, 
som trifs dar, är Andrccea Bhjttii ; de upphöjda parti- 
erna af sluttningen ha däremot den ofvan beskrifna 
frodiga moss- och lafvegetafcionen. 
Men äfven i andra hänseendeu kan man spära 
snöbetäckningens direkta inflytande pa Vegetationen. 
Det är redan nämndt i inledningen, att gravidenas 
öfre gräns i Sarjekfjällen ligger pâ sa växlande ni- 
väer som 800 — 1,350 m. ö. h. Det är en ganska 
svär sak att afgöra, hvarför videna ga sä olika högt 
pâ nära intill hvarandra liggande berg, och jag skall 
nu ej närmare ingä pä detta kapitel, da jag ingen- 
ting vet därom med bestämdhet. Att det ej har sin 
orsak i den klimatiska skillnaden mellan nord- och 
sydsidor är säkert. Det förefaller nämligen som om 
här i de tätt hopträngda högfjällen med deras räa 
klimat det i allmänhet ej vore nägon pätaglig skill- 
nad mellan nord- och sydsidornas vegetation. Det är 
sä manga andra klimatiska fäktorer, som här spela en 
roll, säsom t. ex. närheten intill glacierer och snöbe- 
täckningen. Att snötäckets olika mäktighet har ett 
visst inflytande pä videgränsens läge är uppenbart: 
videna växa ej pä lokaler, dar snön länge ligger kvar 
om sommaren. En sak, som säkerligen sammanhän- 
ger med snöbetäckningen, har jag kunnat konstatera, 
den nämligen, att videna i allmänhet ga högre pä 
branta bergsidor än pä längsluttande. Därtill torde 
dock mahända äfven den omständigheten medverka, 
att det är mera skydd mot uttorkande vindar utefter 
en brant bergvägg i en träng dalgäng än pa ett 
öppet, längsluttande fjäll. 
Nu tror jag, att man i Sarjekfjällen pa grund- 
valen af växtsamhällena skulle kunna fä en mera na- 
turlig indelning af fjällregionen än den Wahlenberg- 
ska, som däremot naturligtvis har den fördelen, att 
den äger sin giltighet i alla nordiska fjälltrakter. Da 
en redogörelse härför ej faller iuom ramen für denna 
