272 
olika lokalerna, sä vidt möjligt är med angifvande 
af socknar, ordnas efter naturlig, geografisk grup- 
pering; en pâ sa satt uppställd växtförteekniug 
gifver en inera öfverskädlig bild af de olika ar- 
ternas utbredning och blifver af verklig nytta 
för växtgeografien , den vetenskap, soni växtför- 
teckningar i första band böra tjäna; 
3:o) att alla äfven de obetydligaste former upptagas, 
sa vida füllt säker bestämning föreligger; 
4:o) att de personer, som lämnat uppgifter, ovillkor- 
ligen i hvarje fall anföras. 
En stör del af min kritik af Rüdbergs förteck- 
ning ligger i ofvannämnda fyra punkter. Hvad sär- 
skilt 3:o) angâr, sa har Rüdbergs uraktlätenhet, att i 
hvarje fall omnämna uppgifternas sagesmän, vâllat en 
del oegentligheter. Icke blott att man ej vet, hvem 
som svarar för en uppgift, sa att man i följd däraf 
nagot sä när kan sluta sig tili ifrägavarande uppgif'ts 
tillförlitlighet, utan personer fä äfven ansvara för upp- 
gifter, som de ej lämnat. Sä t. ex. uppgifves, att jag 
lämnat ”en mer eller mindre fullständig växtförteck- 
ning” frân Falbygden, i följd hvaraf man heit natur- 
ligt kan fä den föreställningen, att jag lämnat alla 
eller ätminstone de fiesta med Falbj'gden betecknade 
uppgifter ; detta är emellertid ej alls fallet, da jag i 
de fiesta fall blott meddelat spridda speciallokaler frân 
Falbygden. 
I de fall da frekvensuppgifterna, säsom Rudberg 
i sitt arbete nämner, blott äro ”att betrakta säsom 
förslag” och saledes blott äro ett uttryck för förf:s 
subjektiva uppfattning och ej stödja sig pâ ett nägot 
sä när tillfredsstöllande material, hade de nog lämp- 
ligast bort utelämnas, da dylika förslag är vilseledande 
och värre att fä rättade, an om de aldrig framkommit. 
En del smärre fei och inkonsekvenser skulle nog 
kunna päpekas, men som de säkerligen utan svärighet 
komma att rättas af framtida växtförteckningsutgif- 
