16 
framtida undersökningar ut visa. Jag misstänker emel- 
lertid att de äro mycket für läga. I ett fall firmes 
ocksä ett direkt bevis derför. I beskrifningen tili bla- 
det v Slcattmansö” (S. G. U. N:o 15) nämner D. Hum- 
mel, att Cleve i gyttja Iran Sundsmossen, S O. om 
norra ändan af Wansjön funnit diatomaceer, som an- 
gifva, att denna gyttja blifvit afsatt ur ett svagt salt- 
lialtigt vatten. Vansjön ligger 186,8 fot ö. k.; Sunds- 
mossen maste efter kartan ligga ämiu högre, och som 
Munthe benaget visât mig, har A. Erdmann *) angifvit 
210 fot (62 m.) som den ifrägavarade mossens höjd öfver 
hafvet. Af De Geers isonabaser borde den för 52 eller 53 
m. framga öfver denna trakt. Denna siffra är salunda 
alldeles för lag. hvarför man ntan fara torde för Upland fâ 
uppflytta de De Geerska isoanabasernas siffervärden med 
resp. 9 meter. De nya siffrorna äro dock naturligt- 
vis blott minimivärden. 
Upland är som bekant ett lägland, som tili all-, 
ra största delen ligger under de höjdpunkter, som dessa 
L/Yorhm-höjningens isoanabaser skulle utvisa. Under 
den tid, da Litorina - hafvet stod som högst, företedde 
salunda det nuvarande Upland bilden af ett hat med 
endast ett par större öar och nägra strödda grupper 
af mindre. 
Endast i dessa forna öars torfmossar har man 
att vänta lager, äldre än atlantiska. Annu är dock 
ingen sädan tili sin inre bj’ggnad undersökt. 
S O. om den nämda Sundsmossen höjer sig en 
vidsträckt granitplata, belägen 220—329 fot ö. h. 
Jökelgruset pa denna plata, som salunda ligger öfver 
Litorina- gränsen, har under Ancylus- eller ishafs-tiden 
blifvit mycket bearbetadt af vägsvall och ofta uppvräkt 
i vackra, höga strandvallar. Dâ berggrunden i och för sig 
är temligen stärkt kuperad, och da genom de nämda val- 
larne en del uppdämningar bildats, har platan blifvit 
*) — Bidrag tili kännedom om Sveriges kvartära bildningar. 18(î8 
pag. 261. 
