25 
historiska element, vâllar ofta mycket brj'deri vid lait- 
körande studier. Det är derför en omständighet, som 
underlättar fysiognomiska undersökningar, att uti dessa 
aflägsna ock glest bebodda orter människans inflytan- 
de är inskränkt tili ett minimum. Skogsafverkning 
bedrifves icke uti de liögt belägna skogarne, större 
rol spela deremot skogseldarne; emellertid kunna dy- 
lika uppstä äfven utan människans inverkan, t. ex. 
genom askeld. De kafva alltsä kemsökt dessa orter 
längt före deras besittningstagande af människan, ock 
äro att räkna bland de meteorologiska företeel- 
serna. 
Uti mitt füregaende meddelande *) anförde jag, 
att tallen är karaktärsträdet för norra Dalarnes sko- 
gar, ock att det är tallskogen, som ger at kela land- 
skapet dess prägel, atminstone tili en köjd öfver haf- 
vet a± omkr. 800 meter. Barrskogsgränsen (o. 850 
meter ö. k.) bildas af gran, gran ock tall samt nä- 
gon gang af ensamt tall. Den smala gördel af gles 
granskog (bör af Here skäl ej benämnas granregion), 
som bildar barrträdsgränsen, har i allmänhet en ver- 
tikal mäktigket af 30 meter. En starkare utbildad 
’’granregion” antecknades 1890 endast fran Städje- 
fjällets sydvest-sluttning omkring sätern Asvallen. 
1891 var jag i tillfälle iakttaga större granskogar 
uti tvä fjälldalar, nämligen Gordalen mellan Eulufjäl- 
lets vestsida ock Dreffjällets ostsida, samt Foskdalen 
mellan Nipfjällets ostsida ock Ulandskögens vestsida. 
En kräftig granskog träffades dessutom pa Nipfjällets 
vestsluttning vid Gammel-sätern ofvan tallgränsen. 
Gördalens granskog, otvit'velaktigt den största uti 
Dalarnes fjäll, har en vertikal mäktighet af omkr. 300 
meter ock uppfyller heia den ganska länga ock bre- 
da fjälldalen. Björk ingär nästan som en konstant 
beständsdel i vexlande mängd, men tall saknas deremot 
1 . Botaniska Notiser 1891 ht. 5. 
