33 
ha dött, innan bakterierna började sitt förstörelsear- 
bete (vare sig de varit lefvande eller döda. ha sa- 
lunda ej de syror, de innehallit, kumiat skydda dem 
mot bakterierna) Delta âterstâr dock att bevisa. 
Om en ofullständigt steriliserad lafkultur dör, och 
bland de döda hyferna blott bakterier och ej nâgra 
andra svampar t. ex. nagon Mucor , Pénicillium eller 
Asißergilhis-avt anträffas, men andra kvdturer af sam- 
ma slag och utsatta för samma yttre förhallanden, 
men fullständigt steriliserade, lefva och utbildas, sy- 
nes det mycket antagligt, att bakterierna direkt an- 
gripit hyferna, medan dessa äninj. egt lefvande plasma. 
Jag vill emellertid ej allt för mycket uppehalla 
mig med att söka ât nâgon viss organismgrupp vin- 
dicera ett stört inflytande pâ lafvarnes ntbredning i 
naturen. Vid studiet af de substrat-vexlingar, hvilka 
meddelas i min nppsats, trängde sig lifligt en tan- 
ke fram, hvilken blef ledande för mitt resonnemang 
i nämda fraga om lafvarnes fördelning i naturen, nem- 
ligen den, att denna fördelning ej blott, som allmänt 
antages, beror pâ substratets kemiska och fysiska be- 
skaf’f'enhet i och för sig, utan kanske i än högre grad 
pâ en komplicerad vexelverkan med de andra orga- 
nismer, som jemsides sökte utveckla sig pâ detta sub- 
strat. I stört sedt, ville jag sâlunda bringa fragan 
om lafformationernas utveckling i sam klang med, hvaçl 
man vet om de formationer, i hvilka kärlväxter och 
mossor utgöra de vigtigaste konstituenterna. Pä det 
substrat, der dessa senare uppvuxit ; kunna otaliga 
organismer ha kommit tili utveckling och liafva äfven 
sa gjort, men i den slutformation, hvilken tili sist 
beherskar detta substrat, finnas ej manga af dessa 
kvar. Denna slutformations utvecklingshistoria gifver 
oss bilden ej blott af invecklade symbiotiska förhäl- 
landen mellan de olika organismer, hvilka kommit i 
beröring med livarandra, utan äfven af den mest kom- 
iiot. Not. 1892. 
3 
