39 
$ 
af dessas längd samt temligen svagt utvecklade skif- 
vor, som aldrig nâdde sä stör längd som slidorna. 
Se vidstaende träsnitt, a. 
Vid de leder, der- utlöparen passerade öfver me- 
ra fuktiga stallen (växtlokalen var tili största delen 
af temligen torr beskaffenhet) hade kransvisa biröt- 
ter utvecklats. 
Fran de fiesta bladvecken utsände utlöparen upp- 
at uppräta, heit och hallet gröna skott, som egde blad 
af vanlig beskaffenhet, se träsnittet, c. 
Der utlöparen pa ett eller annat stalle vuxit fram 
öfver vatten eller mycket vat och lös mark, var den 
i färd med att fran bladvecken utveckla skott af den 
beskaffenhet, som är vanlig hos «-formen af Pli. com- 
munis. Skotten växte bagformigt ned i vattnet eller 
i den väta marken, saknade klorafyllfärg och egde 
blott lagblad; se träsnittet, b. 
Hos Phragmites communis Trin. f. stolonifera G. 
F. "W. Mey. framträder sâlunda en arbetsfördelning, 
som är vida längre gangen än hos «-formen. Enligt 
E. Warmings framstäilning i det innehallsrika arbetet 
"Om Skudbygning, Overvintring og Foryngelse” sid. 
62 '") eger Ph. communis forma a blott ett slag 
af skott, det vid groningen alstrade primära skottet 
oberäknadt. Dessa skott besörja växtens saväl van- 
dring som assimilation, fruktifikation och öfvervin- 
tring. Hos forma stolonifera finiras tre heit olika slag 
af skott: l:o horizontala, tätt utefter marken snabbt 
växande vandringsskott, hvilkas väsentliga uppgift det 
är att uppsöka för växtens fortkomst gynsammare växe- 
platser, men hvilka tillika i nägon man sörja för as- 
similationen och (enligt Dölls och Aschersons uppgif- 
ter) äfven för inflorescensbildningen. Vid ärets slut 
dö dessa skott bort efter att fran sig hafva utveck- 
la t de bada andra skottsorterna. 
s ) Aftryok ur "Naturhistorisk Forenina's Festskrift. Kiöben- 
havn 1884”. 
