88 
sema och slippa att i mânga fall gâ tillbaka tili föregaende 
ârhundradets, literatur; t. ex. till arbeten af Tourxekort, om 
livilken OK. säger: '’er — verstand überhaupt nicht eine durch 
Worte klar verständliche Diagnose zu geben”. — Ett stört 
antal förändringar hos OK. härleder sig fran denna hans ut- 
gangspunkt. 
Andra förändringar äter härröra af OK:s ändring och 
tillämpning af art. 54 i De Cand. Lois . Die einfache Ma- 
jorität der Arten der ursprünglichen Gattung behält den Gat- 
tungsnamen” (se pag. 101 1 och XCIII); sadan är 0K:s huf- 
vudregel. Den tyska upplagan har jag ej. men i den fran- 
ska uppl af De Cand. ’’Lois” lyder början af art. 54: ’’Lors- 
qu'un genre est divisé en deux ou plusieurs, le nom doit être 
conservé et il est donné à l’une des divisions principales. 
Sâledes bade man att välja pâ nâgra af hufvudgrupperna, 
dâ OK. däremot lâter speciesmajoriteten afgöra. Sâledes dâ 
OK. finner, att ett gammalt slägte (utan sectioner ursprung- 
ligen i med t. ex. 7 arter blifvit deladt i tva, ocb att dervid 
3 arter blifvit bibehâllna vid det gamla slâgtnamnet och af 
de andra 4 bildats ett nytt slägte, sâ har OK. alltid vid- 
tagit ändring. Förr har man — och väl med stört skäl — 
ansett, att man vid en dylik delning künde bibehälla det 
gamla slâgtnamnet vid de arter, för hvilka det bäst passade. 
En massa förändringar härröra, ss. nämdt är, fran denna 
bans tillämpning af § 54 och den i sammanhang därmed stä- 
ende § 55, som stadgar, att auctor kan välja mellan 2 lika 
gamla slägten, (eller andra grupper), dâ de skola förenas; 
äfven här vill OK , att speciesmajoriteten skall gifva utslaget. 
Fastän OK. för slägtena gar tillbaka tili Limés arbete 
1735, sä antager ban dock L:s Spec, plant. 1753 som ut- 
gängspunkt för arterna, oaktadt L. förut i Pan suecicus och 
i registret till Ölands och Gotlands-resan begagnat artnamn. 
Fran OK:s Standpunkt beträffande slägtena synes detta vara 
en inkonseqvens, som dock ingen skada gör. 
OK. har gjort atskilliga tillägg och förklaringar tili de 
förutvarande reglerna för nomenklaturen och har i tlere fall 
rätt, i andra skiljer han kanske ej nog pâ det, som man 
framdeles har att iakttaga, och det, som bör bibehallas af 
det gamla, fastän man skulle önskat det nägot annorlunda. 
Lagen bör ej ha retroaktiv verkan i allmänhet, lieter det; 
hvilket borde ihägkommas äfven i dessa fragor, allrahälst i 
de fall, da botanisterna brukat handla annorlunda och ingens 
rätt tyckes kränkas genom det hittills följda förfarandet. 
Huru mycket man kan fä ändra ett illa eller orätt bil- 
