127 
fälle att iakttaga samma förballande mellan dessa bä- 
da lafarter. Det lag saledes nära till bands att an- 
taga, att Lecanora atriscda (Fr.) i sin förekomst städ- 
se vore bunden vid Rhisocarpon geographicum (L.). 
En undersökning af alla berbarieexemplar af den- 
samma, som statt mig till buds, bar endast kunna 
lenina stöd ât en sâdan förmodan. Sä ofta sä full- 
ständiga exemplar förelegat, att man kunnat se nä- 
got af de Lecanoran atföljande lafvarne, bar det vi- 
sât sig, att den närmast varit omgifven af samma 
Rhisocarpon. Särdeles tydligt framträder det pa exem- 
plar, insamlade af'E. Fries i Femsjö (originalexemplar). 
Det ma dock nämnas, att jag äfven iunnit den pa 
exemplar af Rhisocarpon endamyleum Th. Fr. (frân 
Norrtelgetrakten), som godbetsfullt lemnats mig af li- 
centiat T. Hedlund, men det bör ocksa papekas, att 
denna art i likbet med Rh. geographicum (L.) bar me- 
dullarbyfer, som färgas bla af jod. 
Att det är Lecanoran , som angriper Rhisocarpon 
ocb icke tvärt om, framgär redan vid en makrosko- 
pisk granskning, men blir ännu tydligare, om man 
tar mikroskopet till bjelp. Ej sällan finner man bal- 
vartor, som till en del utgöras af en ännu oförstörd 
Rhisocarpon-vkrt&i under det en annan del belt ocb 
ballet öfvergatt till en del af Lecanora-bälen. Lcca- 
«om-delen är temligen skarpt begränsad, under det 
att Rhisocarpon- delen ât den förra till sä smaningom 
förlorar sin karakteristiska gula färg ocb blir svart 
med nâgon skiftning i blâtt *). Lyckas man erbâlla 
ett belt snitt genom en sâdan vârta, bvilket emeller- 
ticl är förenadt med vissa svârigbeter, emedan det 
lätt grusar sonder sig pâ gränsen mellan Rhisocarpon- 
ocb Lecanora-delen. visar sig den förra bestâ af ett 
tunnt kortikallager, ett likaledes tunnt ocb föga sam- 
tt ) Man träflfar äfven hela vârtor. som. nngefär samtidigt öfver 
liela sin jta antagit denna mörka färg. 
