142 
rer och soredier, men lemnade andra i fred. Men 
herr S. har en ovanlig förmaga att med ordpräl 
dölja motsägelser och orimligheter, da han ger sig ut 
pa gissningarnes omrade. 
■ Jag skulle slutligen vilja uppmana herr S. att 
vid sina vetenskapliga’ publikationer ga nagon smula 
vetenskapligt tillväga och lägga undersökningar tili 
grund för sina pâstâenden; ty jag tror ej , att natur- 
vetenskapen i nagon nämnvärd man gagnas af dylika 
sammanställningar af pa lösa antaganden och gissnin- 
gar grnndade pâstâenden, soin ingâ i herr S:s ofvan- 
närnda uppsats och ”Gfenmäle”. 
Literaturöfversigt. 
Stahl, E., Oedocladium protonema, eine neue 
Oedogoniaceen-Grattung. (Pringsheim’s Jahrbüch. f. Wis- 
senschaft. Botanik Bd. 23 H. 3 s. 339 — 348 t. 16). 
Det är icke osannolikt att mangen bryolog sett 
denna växt, men tagit för gifvet att den utgjorde 
ett mossprotonema och derföre ej uuderkastade den 
en närmare granskning. De tvä förut kända slägtena 
af familjen Oedogoniaceæ äro Oedogonium med ogrenade 
celltradar och Bulboclicete med förgrenade. Bäda växa 
i vatten, hvaremot Oedocladium af förf. togs i sma 
tufvor tillsammans med Botrydium granulatum, Vau- 
cheria sessilis, Riccia glauca och mossprotonema pa 
pâ en fuktig skogsväg i närheten af Strassburg. Det 
nya slägtet liknar i manga afseenden (ss. celldelning), 
Oedogonium, men är förgrenad sâsom Bulbochæte, fast 
den saknar den senares karbildningar. En del af 
grenarne växa uppât, andra deremot tränga ned i 
jorden, der de vidare förgrena sig, och detta rhizom 
blir naturligtvis färglöst och rotliknande, men kan 
vid börjande uttorkning utveckla ett slags öfvervin- 
tringsorgan ("Dauersprosse”), bestâende af nägra cel- 
ler â rad, som fylla sig med reservnäring. 
