149 
nedan pâvisas, blad af olika form mycket allmänt 
träffas â samma individ. 
De former, som efter blomkronans variation torde 
kunna uppställas äro : 
1. f. globosa (Bænitz): corolla late ovato-campa- 
nulata, circa 4 mm. longa. 
2. f. tubidosa (Bænitz): corolla campairulato-cylin- 
dracea, circa 6 mm. longa (syn.: var. oblonga LÆST.in sched.). 
3. f. urceolata : corolla basi turgida apice paullnm 
angustata (syn.: var. nricropliylla Lge p. p., et var. 
frigida Schur?). Forma alpina et arctica. 
2. Bladen. 
Den allmännaste bladformen är ovedersägligen 
den omvändt-äggrunda eller bredt spadlika, i spetsen 
trubbiga eller svagt urnupna med en nästan omärk- 
lig ndd. Pa samma skott visa bladen (under blom- 
ningstiden) den oliklieten i form ocb storlek, att de 
lägre ned sittande äro mycket mindre och smalare 
an de, som sitta i skottets spets. Jämför man dere- 
mot sjelfva spetsens blad, eller olika grenspetsar af 
samma buske, sa iakttages nästan alltid en betydlig 
vexling, i det en del blad ega den nyssnämda for- 
men, andra ater förlängas och blifva dels elliptiska, 
dels tunglika, samt svagt spetsade, livarigenom den 
lilla udden tydligare framträder. Bladen äro saledes 
lios denna art i allmänhet polymorfa. Fig. 1 visar 
denna vexling lios samma individ Iran Stockholm, fig. 
2 fran Pitea, fig. 3 fran Dovrefjäll (Kongsvold, 900 
m.). Likasa är det vanligt att â samma lokal se 
planter bredvid hvarandra, den ena med öfvervägande 
smalare och spetsigare, den andra med öfvervägande 
bredare och trubbiga blad. Afven pa öfverblommade 
exemplar, hvilkas blad blifva betydligt fasta och tyd- 
ligt nätadriga och geiiom skottens tillväxt sitta gle- 
sare, kan samma vexling iakttagas pa samma cjvistar, 
t. ex. fig. 4 (Stockholm och Göteborg, juli). 
