150 
Mindre allmänna äro tvänne ytterliga former; 
den ena med mycket breda, ända tili kretsrunda blad, 
fig. 7 (sub nom. ’’Vaccin, iiliginosum foliis rotundio- 
ribus" Læst. in sched., Karesuando 1832), fig. 9 (Öster- 
götland, Drothems sn. ; om detta exemplar, se ofvan!), 
fig. 10 (”var. crassifoUa" , Ljest. in sclied., Pajala 
1860); den andra med mucket smala, elliptiska — 
tungiikt lancettlika blad, fig. 5 (Piteâ, snb nom. ’’var. 
oblonga” Læst. in sched., se ofvan!), fig. 6 (Östergöt- 
land, Drothems sn., se ofvan!). Men äfven begge 
dessa former förekomma i nägon man blandade med 
bladformer af det vanliga slaget. 
I Skandinaviens liögfjäll blir heia växten lägre 
och tätare, och bladen aftaga i storlek. Fig. 3 visar 
blad frän samma qvist, tagen â torra klippafsatser a 
Dovrefjäll (900 m.) ; fig. 8 visar blad frân vide- och 
lafregionen dersammastädes (1,200 m.). Den senare 
formen är den förut omtalade ”var. microphylla ” Lge 
(och ”var. frigida ” Schür); dess blad äro ofta blott 
5 mm langa (blomkronan var lifligt rosenröd med 
pnrpurfärgadt foder). 0. Kihlman (Pflanzenbiolog. 
Studien ans Russisch Lappland, s. 154 — 156) faster 
uppmärksamheten pa att former med breda blad för- 
herska i nordliga klimat pä icke skyddade stallen, 
hvilket icke blott gäller denna art, utan äfven an- 
dra växter. 
De former, som pa grund af bladens variation 
kunna urskiljas, eliuru sällan förekommande füllt rena, 
äro: 
1. f. latifolia: folia late obovata vel late spa- 
thulata vel rotundato-elliptica, apice retusa vel obtusa. 
Fig. l:a, b, 2:b, 3:a, 4:a. (Syn. : var. globosa Bænitz 
p. p. ; var. crassifoUa Læst. in sched. 1860). Denna 
form är allmännast. 
2. f. angustifolia: folia lingulata vel anguste el- 
lipotica vel obovato-lanceolata, obtusa vel acutiuscula. 
