157 
tum plicosa præsertim ad basin, inferne basi ipsa acu- 
tius dentata dentibus interdum in petiolo + descen- 
dentibus; folium caulinum intimo rosulari simillimum 
sed basi magis attenuata sæpe acutius dentata, vulgo 
longe acutum — acuminatum v. subulatum; omnia supra 
parce pilosa subtus sparsim in nervo mediano dense 
pilosa. Petioli -f- dense et molliter pilosi. Inflor es- 
centia laxe paniculata superne sæpe subumbellata, sæpe 
ramo distante aucta, ramis longis leviter arcuatis 
tomentellis sparsim glandulosis pedicellis mediocribus 
tomentosis et dense, superne crebre et longe, nigro- 
glandulosis, acladio 30 — 40 m. m. longo superantibus. 
Involucra mediocria crassa canescentia et eximie cano- 
variegata. Squamae, latiusculæ ovato-lanceolatæ in apicem 
obtusiusculum — sat acutum attenuatæ leviter comosæ 
marginibus late — latissime stria dense floccosa alba 
limbatæ dorso angusto obscuro 
densiuscule — sat 
dense floccosa ceterum glandulis mediocribus et longis 
nigris dense — conferte obtecta. Calathmm mediocre sub- 
radians aureum. Ligulœ exteriores parcius interiores 
densius et breviter ciliatæ. Stylus fuscus — sat nigrescens. 
En utmärkt vacker form, utan svârighet igen- 
känd pa sina nästan helbräddade eller lagt och bug- 
tigt trubbtandade, ofta stärkt veckade blad (hvaraf 
namnet) och sina af tätt stjernludd i holkfjällens kan- 
ter och täta mörka länga glandler grabrokiga, karak- 
täristiska holkar. Troligen nagot beslägtad med II. 
" integration Dahlst., med hvars bredbladiga former 
den ibland möjligen skulle kunna förvexlas, men skild 
fran denna genom sina blad och framförallt genom 
bredare men spetsigare fjäll och gröfre holkar, hvilka 
äro mera hvitbrokiga genom den bredare, ljusare och 
tätare stjernluddsranden samt det rikligare luddet pa 
fjällens ryggar. Dessutom skild genom sina cilierade 
ligulæ, hvari den öfverenstämmer med H. * väriicolor 
Dahlst. (Stenste. Yärml. Archier 1889) och II. * cüi- 
atimi Almqu. Pâminner ej obetydligt tili holkform och 
