lönngrenar allmänt växande art, som afviker med 
uppdrifven ved ock tättsittande peritkecier. 
Denna Eutypa Acharu Tul. är af Fries i Syst, 
myc. II. p. 370 beskrifven under namnet Sphceria leio- 
placa ock utdelad i Scier. Suec. n. 112 b. Fries’ be- 
, skrifning öfver peritkeciemynningarna är emellertid 
sä ofullständig, att man utan kjelp af det nämnda 
exsiccatet lika väl künde anse den syfta pä Eutypa 
lata. — Ocksä kar Nitschke af denna beskrifning 
missledts sä, att kan lätit sin Valsa leioplaca i Pyr. 
germ. p. 151 afse nägot kelt annat än Spkæria leio- 
placa Fr. 
Att i ett fall sädant som detta upprifva redan 
fastslagna namn ock äterföra dem tili sin Ursprungliga 
plats torde icke vara välbetänkt, kelst dä den ursprung- 
lige namngifvaren genom bristfällig beskrifning sjelf 
i nägon man varit vällande tili förvirringen. 
Jag föreslär derför, att Eutypa Acharii Tul. fort- 
farande far beteckna den pä Acer växande art, som 
Tulasne beskrifvit under detta namn. samt att nam- 
net Valsa (Eutypa) leioplaca fortfaraude brukas i den 
betydelse. som Nitschke gifvit ät detsamma, sä vida 
icke, säsom man kar * anledning förmoda, Nitschkes 
leioplaca är identisk med Eutypa lata , i kvilket fall 
namnet leioplaca kelst torde böra förvisas tili syno- 
nymerna. 
För SpAœria eutypa Fr., som för att kunna bi- 
passas i Eutypa-slägtet mäste tilldelas nytt artnamn, 
föreslär jag benämningen Eutypa spar sa Rom. syftande 
pä den redan af Fries förträtfligt päpekade egendom- 
ligketen kos denna art: ylest gyttrade eller nästan strödda 
perithecier . 
Utan tvifvel afser Nitschke, Pjt. germ. p. 130, 
med sin Valsa eutypa just ifrägavarande Eutypa sparsa 
Pom. Derför talar framför allt kans anmärkning, att 
veden är ’’niemals aufgetrieben äfvensom anförandet 
af Populus bland Substraten. Jag kar nämligen fun- 
