175 
nit arten uteslutande pâ Populus tremula. Nitsckke 
uppräknar emellertid bland svampens näringsväxter 
äfven Acer Pseudoplatanus, Pagus ocb Primus spinosa. 
Möjligt är ju ock, att arten i Tyskland uppträder pâ 
olika substrat. Men dâ Nitsckke bland synonymerna 
utan reservation citerar ’’Eutypa Ackarii Tul.”, i kvars 
beskrifning sages, att ’’stroma .... in centro, quin 
imo demum ex omni parte, varie turnet”, ock derjämte 
D:r Rekm bestämt svenska exemplar af Eutypa Acha- 
rii Tul. sâsom ’’Valsa eutypa Ack.”, kan jag knapt 
undertrycka den misstanken, att Nitsckke, som eljest 
icke visar benägenket for kollektivarter, kär gjort sig 
skyldig till en sammanblandning eller förening af 
tvenne olika species. 
Att nämligen Eutypa Ackarii Tul. (pâ lönn) 
verkligen är artskild frân Eutypa sparsa Rom. (pâ asp), 
derom skall kvar ock en kunna öfvertyga sig, som 
gör sig mödan att ordentligt undersöka ock jämföra 
bâda formerna. 
En tredje Eutypa-art, som äfven synes vara rätt 
allmän i Sverige, âtminstone kring Stockkolm, är den 
som jag pâ grund af Fries’ beskrifning ock exemplar 
med af El. Fries egenkändigt skrifna etiketter i Up- 
sala musei kerbarium anser för Sphceria lata Pers. 
Bland de tyska mykologerna gär denna art eller âtmin- 
stone former af densamma under namnet ’’Eutypa 
leioplaca”. Sâ kar âtminstone D:r Rehm bestämt de 
exemplar jag tillsändt konom. Frân Spkæria leio- 
placa Fr. Scier. Su. n. 1P2 b är den naturligtvis vida 
skild ock lätt känd pâ sina smä, liela ock släta 
peritkeciemynningar. Mot Fries’ beskrifning skulle 
kunna anmärkas, att epitetet ’’inæquabilis” . . . . ”e 
peritkeciis emergentibus demum tuberculosa” icke pas- 
sar rätt väl, men denna bestämning förklaras deraf 
att Fries i sin art inrymde jämväl formen â Lonicera 
Xylosteum, kos kvilken just vedens y ta pâ de af svam- 
pen upptagna ställena blir ojämn ock skrofiig. 
