Bast synes vara att, sâsom senare författare gjort, 
f'rânskilja denna pa Lonicera Xylosteum förekomman- 
de form sâsom egen art eller, om man hellre vill, 
varietet och i öfverensstämmelse denned modifiera 
Fries’ beskrifning af Eutypa lata. 
Denna lilla redogörelse ma tjena som prof pa 
den förbistring, som f. n. râder i frâga om uppfatt- 
ningen ocli benämningen af äfven de allmännaste 
svamparter. Ty man ma icke tro, att det är battre 
stäldt med öfriga slägten. Och livad Hymenomyce- 
terna vidkommer, är naturligtvis förvirringen an tull- 
ständigare. Under sâdana förhallanden synes det va- 
ra lätt att bilda sig ett begrepp om befogenheten at 
det i en tidskrift nyligen uttalade pâstâendet, att utgif- 
vandet af svamp-exsiccater, isynnerhet sâdana som inne- 
hälla allmännare arter, numera vore öfverflödigt. Enligt 
min öfvertygelse äro exsiccater fortfarande alldeles 
nödvändiga, om man nägon gang vill komma tili viss- 
het och enliet i nppfattningen och benämningen af de 
särskilda växtformerna. Men naturligtvis ligger det 
vigt uppâ, att noga tillse att alia exemplar med sam- 
ma beteckning komma att innehälla precis samma form 
oblandad. 
Jag begagnar tillfället meddela, att den af mig 
i Bot. Not. 1889, p. 24 under namnet Bertia collapsa 
beskrifna och i Fungi exs. præs. scand. under n:o 
70 utdelade arten, som jag först fann vid Vardsätra 
nära Upsala, sedermera anträffats äfven vid Rosersberg 
och pä samma substrat, Sorbus Aucuparia. Der sak- 
nades emellertid hvarje spär af subiculum, hvarför jag 
mäste antaga, att det filtunderlag, som svampen tem- 
ligen regelbundet visade sig ega â den första fynd- 
orten, var af främmande Ursprung, kanske lemningar 
af en Lasiosphæria, hvarpâ Bertian slagit sig ned. 
Synes alltsa bäst att ur diagnosen stryka den del, som 
