196 
i likhet med J. lampocarpus äfven under Augusti 
fortfar att utveckla blomraande strân. 
I frâga varande hybrid har hittills blott en enda 
gang blifvit uppmärksammad, nemligen af Buchenau, 
som pâ ett stalle i Schweiz iakttagit liera exemplar 
af densamma och i sin ”Monographia Juncacearunf 1 , 
p. 380 (Englek’s Bot. Jahrb., Bd. XII, 1890), i kort- 
het omnämnt fyndet. Ofver hufvud taget hafva hybri- 
der inom denna grupp af slägtet knappast varit be- 
kanta. I tillagget till sin monografi (Engler’s Bot. 
Jahrb., XII, p. 622) yttrar dock Buchenau med anled- 
ning af de iakttagelser som gjorts af mig öfver J. 
anceps Laharpe X lampocarpus Ehrh. frân Herzegovina: 
r Es ist dies eine Bestätigung meiner Überzeugung, 
dass im Mediterrangebiete zahlreiche durch Kreuzung 
entstandene Mittelformen aus der Gruppe: J. alpinus , 
anceps , lampocarpus etc. Vorkommen dürften”. I sjelfva 
verket har nu J. alpinus X lampocarpus pâ de sven- 
ska fyndorterna en sâdan förekomst, att den med 
visshet kan antagas uppträda i alla trakter, der J. 
alpinus och J. lampocarpus träffa samman. Pâ Bing- 
sjöstranden, der jag kunnat egna den ett närmare 
Studium, är den salunda, samtidigt med att den för- 
gäfves sökes, der nagon af stamarterna är ensam ra- 
dande, langt ifrän sällsynt pâ sadana fläckar, der J. 
alpinus och J. lampocarpus bäda förefinnas, och äfven 
vid Engelholm mötte den mig, i samma ögonblick ett 
gebit beträddes, der tili den mera utbredda J. lam- 
pocarpus äfven sällat sig J. alpinus. 
J. alpinus X lampocarpus är sâledes en hybrid, 
som lätt bildas, men sâsom sâdan blir den ocksä för Syste- 
matikern synnerligen beaktansvärd. äfven om den 
icke alltid uppträder i större massor, spelar den dock 
uppenbarligen en sâdan rol, att man, om den icke rätt 
uppfattas, ovilkorligen blir frestad att sammanslâ de i 
verkligketen skarpt skilda typerna J. alpinus Vill. 
och J. lampocarpus Ehrh. 
