255 
peras af vissa svampformer, som dels direkt genom 
att skadligt inverka pâ groende individ af vissa laf- 
var, dels indirekt genom att förändra substratets be- 
vskaffenbet pâ ett för dessa olämpligt satt *) omöjlig- 
göra dessas vidare existens. I de trakter, der t. ex. 
de förruttnelsebakterier, som angripa trävirke, börja 
bli mera sällsynta, skulle fenomenet af stenlafvars 
uppträdande pâ trä och bark blifva vanligare. 
Jag har fran andra hall sökt visa, att groningen 
är det mest kritiska skedet af en lafs utvecklingshi- 
storia. Det skulle föra mig för langt att här upp- 
taga tili behandling heia den märkvärdiga samman- 
ställning, herr H. gör mellan sitt och mitt uppfatt- 
ningssätt härutinnan. Herr H. gar in pâ mitt pâstâ- 
ende sä tili vida, att han Säger, att sedan upplags- 
näringen i en soredie, ascospor eller pycnoconidie 
under groningen tagit slut, den groende laf-individen, 
om ej lämplig näring finnes till hands pâ det sub- 
strat, som det hamnat pâ, maste gä under. Detta 
har jag naturligtvis aldrig nekat tili, och har i fräga 
om mindre ascosporer och pycnoconidier äfven framhal- 
lit detta, specielt i fräga om den näring som pâ sub- 
stratet befintliga nlger künde lemna — men hvad 
jag härvidlag skulle vilja betona är, att ett ungt laf- 
mycelium med gonidier antagligen behöfver lika litet 
näringssalter frân substratet som en mera utvuxen 
lafbäl. Och att det är mycket litet i den vägen, som 
behöfves, kan man första, da stora lafvar godt kunna 
utveckla sig pâ jern och glas. 
En ökad möjlighet att under sin utveckling upp- 
spära och omslingra en gonidiebildande alg hafva de 
större ascosporerna genom sin upplagsnäring samt 
*) Jag anser mig böra papeka, att enligt min tanke en sâdan 
förändring af substratet genom uppträdandet af vissa organismer 
liör tili de biologiska fragor. hvilka jag tror i hög grad 
inverka pâ lafvarnes fördelning pâ olika substrat (Jmfr. Hedlund, 
Nagra ord etc. pag. 137). 
