•258 
Pä de öfverlägsna utfall, lierr H. i slutet at sin 
uppsats tillâtit sig rikta mot mig personligen, vill jag 
ej svara, dä jag liksom troligen alla Notisernas läsare 
i motsats till lierr H. anser dylika personligheter ej 
pa nagot satt lia att skaffa med fragan om substra- 
tets betydelse för lafvarne. 
En ny mossart fran Spetsberg’en. 
At N. C. Kindbebg. 
Ar 1883 insamlade D:r Rik. Ctyllencreutz atskil- 
liga mossor pa Spetsbergen ocb öfverlenmade dem 
välvilligt tili mig. Bland dessa synes mig en Tim- 
mia förtjena en särskild uppmärksamhet, lielst som 
den af D:r Karl Müller i Halle äfven blifvit gran- 
skad och befunnits afvika trän alla andra arter af 
samma slägte samt sälnnda förtjena arträtt. 
Timmia arctica Kindb., n. sp. 
Dense cæspitosa et valde radiculosa. Caulis elon- 
gatus, circa 5 c. m. vel altior. Folia sicca adpressa. 
rarius indexa, madida erecto-patentia, plurima ferru- 
ginea, summa tantum virescentia, omnia conformia, 
lineali — lanceolata subacuta, margine valde involuta 
et leniter reflexa, subinteger rima, summo apice tan- 
tum paucidentata vel sinuolata; vagina ferruginea: 
costa percurrens, rubra, lata, dorso lævis. Flores et 
fructus baud reperti. Habitu speciem generis Poly- 
trichorum valde refert. v. c. 1 J . alpinum. 
Convenit quidem cum Timmia austriaca areola- 
tione foliorum et vagina ferruginea, differt tarnen præ- 
cipue caule tenuiore, foliis minoribus, brevioribus, sæ- 
pissime adpressis et subintegerrimis, et costa latiore. 
Hab. in ins. Spetsbergeu, promont. (”cap") Tliordsen 
ad sinum Isfjorden: D:r R. Gyllencreütz anno 1883. 
Utan tvifvel är det samma växt, som Prof. S. 
Berggren är 1868 fann vid Lomme Bay och ansäg 
sâsom en form af Timmia austriaca. Den beskrifves 
