O 
allerede ved en tidligere Leilighed liar udtalt (cfr., 
Om Brandsygdommer paa Kornagrene"' i N. Landmbl. 
for 1890. S. 407), er jeg tilböielig til at tro, at der 
Hades begge Slags Former, baade nögen og dækket, 
ogsaa hos Havren, skjönt der endnu ikke er bleven 
sikkert paavist saadanne morfologiske eller biologiske 
Forskjelliglieder hos dem, at de er bleven beskrevne som 
egne, skilte Arter. Ude paa Ageren ser de dog ial- 
fald ligesaa forskjellige ud som de to Slags Bygbrand. 
Den Form, som jeg vil kalde den dækkede Havre- 
brand, kjendes let derpaa, at paa Farven nær bar 
Risperne paa de af den angrebne Planter samme Udse- 
ende som de friske, og de opnaar ogsaa samme Höide 
som disse, Brandpnlveret holdes vedblivende indeslut- 
tet af Avnerne og bortveires derfor heller ikke af 
Yind og Regn forinden Indköstningen. Hos den nögne 
Havre brand derimod forbliver de angrebne Ax lave, 
med Risperne ofte knapt udstikkende af Skederne, og 
ogsaa Avnerne fortæres aldeles af Soppen, saa at det 
sorte Brandpulver kommer til at sidde ganske löst og 
ubedækket, og derfor ogsaa gjerne forinden Indhöst- 
ningen er paa det nærmeste bortfört af Yind og Regn. 
Vi har altsaa her aldeles samme Forskjel i Henseende 
til Soppens Forhold til Værtsplanten, som Tilfældet er 
for begge Bygbrandsformers Vedkommende, og jeg 
tvivler ikke om. at det vil lykkes at paavise, at vi 
ogsaa her har at gjöre med to forskjellige Arter. 
Hvor jeg har færdedes i afvigte Sommer, var det 
overalt den dækkede Havrebrand, som var den niest 
udbredte og skadeligste. Baade i Bærum og Asker, 
men fornemmelig ved Heen og Randsfjord saaes Here 
Havreagre at vare aldeles graaspraglede af alle de 
brandige Risper med sine visne Avnev, og det var en 
meget höi Procentdel af Havreplanterne, som paa 
demie Maade var bleven totalt berövet sine Korn og 
kun havde Halmværdien tilbage. Den nögne Havre- 
brand iagttoges kun i langt ringere Udstrækning, for- 
