36 
ken, som bortclör strax efter fruktmognaden pâ hösten. IIos 
G. campest) is däremot, hvars frön äfven gro pâ vâren, ut- 
vecklas en starkare bladrosett, livars blad dock pâ hösten 
smâningom dö ; pâ vâren utvecklar stamspetsen âter en ny 
bladrosett, ur livars midt den tidigare eller senare blombâ- 
rande stjâlken utskjuter. I samma biologiska bänseende för- 
bâller sig G. uliginosa till G. amarella som G. Bait ica till 
G. campestris. 1 morfologiskt bänseende är det sannna öfver- 
ensstämmelse : basalbladen (jord- oiler rot-bl.) hos G. Bal- 
tica ocb G. uliginosa äro âggrundt lansettlika, hos G. cam- 
pestris och G. Amarella, spadlikà, trubbiga ocb bredt afrun- 
dade. 
G. * Suède a ocb G. * lingulata blomma pâ för- eller 
högsommaren, bafva 3 — 5 internodier [ling. — 6) ocb de 
mellersta stjâlkbladeu trubbiga. G. * Germanica ocb G. 
* axillaris blomma pâ sensommaren ocb hösten, bafva flere 
internodier (4 — 8 bos G., 6 — 12 bos ax.) och de mellersta 
stjâlkbladen spetsiga. 
Af * Succica finnes i Skandinaviens högfjäll en f. Hart- 
manniana C. Bækitz in Herb. Eur. 1891 med mycket grenig 
lâg stjälk, samt en var. hypericifolia Murb i Pyreneerna saint 
v. islanâica Murb. med spetsigare stjâlkblad (en analog var., 
subarctica Murb., finnes af lingulata']. 
G. campestris förekommer dels i de nordiska lânderna, 
dels i mellersta Europas alper (med Pyreneerna ocb Apenni- 
nerna). G. Amarella har en stor utbredning mellan 70:de 
ocb 48:de breddgraden i Europa ocb längt in i Asien. Ut- 
bredningen för G. Baltica stracker sig frân England ocb 
norra Frankrike öfver lâglânderna ocb de liigre bergtraktérna 
i baltiska floromrâdet tili Preussen ocb Schlesien. G. uligi- 
nosa bar ungef. samma utbredning som G. Baltica, tillsam- 
mans med bvilken den ofta förekommer, dock pâ fuktigare 
mark. (Förf. anför ocksâ en hybrid mellan dessa 2 arter 
frân Ilvellinge ocb Arlöf). 
Af den nuvarande utbredningen tyckes framgâ, att G. 
campestris är en relativt gannnal art, som existerat före gla- 
cialperioden, G. Baltica synes däremot bafva i postglacial 
tid inom sitt nuvarande utbredningsomrâde utvecklat sig ur 
G. campestris genom att lämpa sig efter det förändrade kli- 
matet ocb den därvid âstadkomna längre ârliga vegetations- 
tiden, bvarigenom möjligbet uppstod för den att blifva ett- 
ârig. Af samma grand kan man antaga att G. uliginosa 
efter glacialtiden utvecklat sig ur G. Amarella, i synnerhet 
som den annorstädes än i sitt nuvarande omrâde skulle bafva 
