55 
Redan makroskopiskt tyckte jag mig märka en 
skilnad mellan de æcidier, som växte tillsammans med 
Carex vaginata's och dem, som förekommo bland C. 
rupestris ’ Puccinia-form. De förra nppträdde mest 
med en större mängd fläckar pa hvarje blad, och 
fläckarne voro större och pa bladens öfre sida mindre 
intensivt färgade, ofta blekare i midten och med en 
blek rand omkring. De senare förekommo deremot 
mest i enstaka och oftast heit mörkvioletta fläckar. 
De bâda formerna äro äfven tili sina mikroskopiska 
karaktärer skilda, i det den förras pseudo-peridieceller 
äro kraftigare ntbildade, mer utsträckta i radial rikt- 
ning än den senares. Jag anser mig derför böra tills- 
vidare skilja dessa bâda former som a och ß. 
a silvestre m. Maculæ plerumque in singulis 
foliis numerosæ, pagina superiore spermogoniis in- 
structæ, quasi variegatæ, sæpe parte media et margine 
pallidis, cæterum rubroviolaceæ, æcidiis plerumque 
tantum pagina inferiore evolutis. Pseudoperidium 
(cf. fig. 1, A) e cellulis validioribus, obliquis, sensu 
radiali 27 — 34 ju latis formatum. Sporæ omnes fer- 
tiles, diam. 14 — 18 sublæves. 
Hab. in foliis Saussureee alpines (L.) DC. in re- 
gione abietina et betulina ad Are, Dufed, Storlien 
Jemtlandiæ. 
ß rupestre m. differt maculis plerumque in sin- 
gulis foliis parcissimis, sæpius totis atroviolaceis; pseu- 
doperidii cellulis (cf. fig. 1 B) magis obliquis, sensu 
radiali c. 20 jli latis; sporis 15 — 20 ju, diam. 
Hab. in foliis Saussureee alpines in regione betu- 
lina. et in alpina inferiore ad Storlien et in monte 
Areskutan Jemtlandiæ. 
Att æcidieflâckarne hos den ena formen upp- 
träda talrika, hos den andra enstaka pâ kvart blad, 
kan mâhânda synas vara nâgot alldeles tillfälligt. 
Dock tror jag, att det, i fall min förmodan om sam- 
hörigheten med de bâda omtalade Puminia - formerna 
