102 
ningarna, motsvaras denna formation vanligen ai ett 
bälte bögväxta Örter, som uppträder närmast nedan- 
för den gamla strandvallen, pâ grusigt eller stenigt — 
grnsigt underlag. 
6. Nägon i Vegetationen utpreglad gräns mellan 
de nybildade skärens tva olika sänkningsomraden före- 
finnes i allmänhet icke. Denna gräns har, om den i 
början funnits, sedermera blifvit utplanad tili följd af ar- 
ternas ömsesidiga invandring, och den pâ en stör del 
skär förekommande m. 1. m. skarpa gränsen mellan 
växtformationerna är, sasom nämdt, i främsta hand 
betingad af de vexlande terrängförhallandena. Dock 
fans pâ ett par skär antydan till ett smalt trädbälte 
(af Betula verrucosa eller Pinus silvestris ), som syntes 
i det närmaste sammaufalla med 82 — 86 ärs Strandlinie. 
7. Att tormationerna ännu 1892 icke voro füllt 
differentierade, framgär bland annat af blandskogens 
beskaffenket och ätskilliga strandväxters strödda före- 
komst äfven i mera centrala formationer. Stundom 
ha strandväxterna bibehâllit sig pâ högst ogynsamma 
lokaler. Pâ ett skär. ”Grrundkolmarne'’. hvars centrala 
delar varit höjda redan före 1882, bekläddes salunda 
den gamla strandvallen pâ ett ställe af ett snär, be- 
stâende af Rubus ccesius , R. Iclceus, Lathyrus silvestris, 
Galium aparine , Torilis Anthriscus , Phragmites commu- 
nis och Polygonum ' amphibium terrestre. De tva sist- 
nämda ha tvdligen kvarstatt sedan 1882, dâ de be- 
fnnno sig i eller närmast vattenbrjmet ; de öfriga ha 
efter sänkningarna utbredt sig alltmer och hota att 
alldeles uttränga Phragmites och Polygonum. 
För att i nâgon mân äskädliggöra forma tionernas 
inbördes förhällande meddelas här ett par skematiska 
gfiurer ötver tvä af de undersökta skären. 
