119 
rivulare , Lathyrus sphœricus , Potentilla Fra/jariastnim 
m. fl.), ock pâ det lilla Bornholm har den intressanta 
Anemone coerulescens Lge sä länge kunnat undgâ upp- 
märksamheten. I liuru mycket högre grad mäste 
sâdant vara fallet inom sä vidsträckta och sä föga 
kända trakter som det inre Asien och den nordliga 
delen af Nordamerika? Den vidsträckta utbredning 
som A. Stell eriana har i vestra Skäne, gör det sä 
godt som füllt säkert, att den derstädes fürefunnits 
under en mycket läng tidrymd, och likväl blef.dess 
härvarande förekomst egentligen först kon stater ad ar 
1880. Dessutom delar denna art med ätskilliga andra 
arter af samma slägte den egenheten, att den har ett 
mycket vidsträckt utbredningsomräde och uppträder 
inom detta pä vidt isolerade punkter. 
Dr A. har likaledes sökt vederlägga min i förut 
äberopade uppsats uttalade förmodan, att i.rägavarande 
art skulle vara en représentant för Altaifloran, och 
äberopar säsom stöd för sin afvikande mening, dels 
att denna art ej anträffats i det inre Asien, dels att 
den här uppträder pä vestkusten och äfven blifvit 
funnen pä Nordamerikas ostkust, dels att dess före- 
"komst pä hafsstranden gör det osannolikt, att den 
skulle vara en relikttyp. Jag för min del kan ej 
inse, att de af Dr A 1 ! anförda omständigketer verkli- 
gen bevisa hvad med dem afsetts att bevisas. Ty 
ätskilliga typiska Altaiväxter hafva vandrat ej blott 
tili de vestligaste delarne af Europa, utan äfven mot 
öster spridt sig ända tili Nordamerikas ostkust, hvarpä 
Potentilla fruticosa redan anförts säsom exempel. Ej 
heller torde allt för stör vigt böra fästas vid den om- 
ständigheten, att A. Stelleriana , sä vidt kändt är, för 
närvarande endast qvarlefver pä vestkusten, enär ät- 
skilliga Altaiväxter kunnat sprida sig ända tili vestra 
Europa. Och beträffande hafsstrandens vegetation 
gäller hvad om den yttrats endast den salina Vege- 
tationen, som intager det yttersta strandbältet. Men 
