123 
azurblâ som lios P. angust men med svagare drag- 
ning ât violett än hos P. obsc. Karpeller i full- 
moget stadium mindre trubbiga och nâgot mindre 
bukiga än hos P. angust ., men tillika mindre tillspet- 
sade och nâgot fylligare än hos P. obsc., nedtill nâgot 
starkare afsnörda frân foten än hos P. angust ., nästan 
som hos P. obsc. 
Sverige. Skâne. Minnesbergsbacken vid Marie- 
bergs jernvägsstation (Murb. 1885, 1888, 1891) samt 
i nâgot större antal exemplar längs en vall harem ellan 
och Snapparp (Murb. 1888, 1891); utanför Linne- 
bergaskogen nära Lund (ett enstaka stând, Murb. 1888). 
— Danmark. Sjcclland. Jonstrup Yang (ett enda in- 
divid, Murb. 1888; ett annat exemplar frân samma 
punkt i Seminarielærer H. Mortensen’s herb.). 
I öfverensstämmelse dermed, att stamarterna skar- 
past afvika frân hvarandra genom formen af de mot 
fruktmognaden utbildade vegetativa skottens blad samt 
hârbeklâdnaden pâ dessas ofvansida, âr ocksâ hybriden 
lättast igenkänd dels genom de nämnda bladens i be- 
skrifningeu här ofvan pâpekade formfôrhâllanden dels, 
och kanske ännu säkrare, genom beklädnaden pâ deras 
öf're yta. Hos P. angustifolia trä.ffar man här endast 
ett slag trichom, nemligen alldeles jemnstora, lânga 
samt hos utväxta blad nâgot glest ställda borsthâr ; 
i öfrigt âr epidermis fullkomligt glatt. Hos P. obscura 
uppträda tvâ ytterst skarpt skilda trichomformer, nem- 
ligen dels lânga, mycket glest ställda borsthâr dels 
ytterst talrika, för obeväpnadt ôga helt och hâllet 
osynliga, koniska spetsar, Jivilka under en stark lup 
te sig som en sammetsartad botten, ur hvilken de 
grofva borsten uppsticka. Hos hybriden hafva dessa 
mikroskopiska spetsar, tydligen genom inverkan af 
P. angustifolia , växt ut tili för blotta ögat synliga, 
finare och gröfre hâr, hvilka äfven med hânsyn till 
sin längd utan gräns öfvergä i de större borst, som 
äfven här förefinnas. Jemte dessa senare urskiljer 
