125 
g ustifölia visade 33 — 35 n - o , ett af dem som bildade 
öfvergäng till P. obscur a endast 8 — 10 0 0 , 3 andra 
deremot mellan 25 och 70 °/ sâdana pollenkorn. 
Beträffande stamarterna hafva hos 15 ex. af P. anç/u- 
stifolia frân olika trakter af mellersta och norra Europa 
anträffats blott 0 — 5 °/ 0 , hos P. obscura enligt 17 ex. 
blott 0 — 10 °j o ofullkomligt uthildade pollenceller. I 
pollenets beskaffenhet har hvarken hos stamarterna 
eller hos hybriden nâgon skillnad forma rkts mellan 
den brevi- och den longistyla formen. 
I frâga varande bastard urskildes redan för längre 
tid tillbaka af E. Krause och har sedan dess blifvit 
anmärkt pâ fiera stallen i östra Tyskland. Fôrhâl- 
landena i Skâne och Danmark synas till och med be- 
kräfta följande uttalande af Kerner: ”Hæc Puhnonnria 
semper ibi crescit, ubi P. angustifolia et P. obscura 
prope inveniuntur”. 
Annu âr 1888, sedan jag iakttagit den liär af- 
handlade växten pâ samtliga ofvannämnda lokaler, 
hade jag, trots dess morfologiska egenskaper och oftast 
sparsamma uppträdande, svärt att tänka mig densamma 
sâsom en hybrid produkt, eftersom säkra exemplar af 
P. angustifolia icke anträffats pä fyndorterna vid 
Marieberg, och â andra sidan P. obscura förgäfves 
eftersökts vid Linneberga. De fiesta hybrider, jag 
da af egen erfarenhet närmare kände, hade dessutom 
utmärkt sig genom en mer reducerad pollenproduk- 
tion. Vid försök att med hjelp af beskrifningar iden- 
tifiera densamma med kända arter visade det sig, att 
P. tuberösa Schrank var den enda, tili hvilken den 
möjligen künde hänföras, och vid ett föredrag i Lunds 
Botan. Förening (se Botan. Notiser 1889, p. 199) 
uttalade jag den asigten, att växten antingen tillhürde 
olika âr i allmänhet företett ungefär samma prooentsats odugligt 
pollen. I ett par fall hafva dock afvikelser uppgâende tili c. 10 °/ 0 
iakttagits. 
