140 
vis blott bisaker, x ) samt att det âr svârt att inse, 
hvarför en maskulin ändelse skall göra släktnamn sa 
förkastliga, dâ de bildats af personnamn, under det 
att det knappt torde liafva fallit nâgon in att vilja 
förkasta de mânga andra maskulina släktnamnen. 
För ôfrigt visa just de härnedaii anforda fallen 
af ljudlikhet, att Grays af personnamn bildade släkt- 
namn ej alls tili form eller välljud skilja sig frân de 
inom vetenskapen gängse släktnamnen pâ nâgot sâdant 
satt, som künde berättiga till deras förkastande. Huru- 
vida de personer, som Gray i sina släktnamn uppkal- 
lat, âro sa främmande för naturvetenskaperna, som Le 
Jolis vill göra troligt, torde numera vara svârt att 
utreda; detta är vâl ock en mycket oviktig frâga, dâ 
det vâl aldrig torde lyckas nâgon att af sâdan orsak 
fâ ett släktnamn förkastadt; jag vill i detta afseende 
blott erinra om det misslyckade försök, som sâ stora 
auktoriteter som författarne af Bryologia europaea gjort 
att utbyta det efter ryska kejsarinnan Catharina upp- 
kallade släktnamnet Catharinea med Atrichum. Att Le 
Jolis själf ej alltid âr sâ sträng i detta afseende 
synes t. ex. däraf, att han gör sâdan anmärkning mot 
namnet Cavendishia , endast dâ det skulle vara namn 
pâ ett släkte bland mossorna, men däremot finner 
det lämpligt för ett fanerogamsläkte. 
Mot manga af Grays namn anmärker Le Jolis, 
att de äro alltför likljudande med andra släktnamn 
och därför böra förkastas; sâsom exempel pâ sâdana 
likljudande namn mä efter Le Jolis anföras Cesius 
Gray * 2 ) ocli Cæsia R. Brown, Cyatophora Gray och 
*) Samma grundtanke aterkommer i art. 59, som lyder: ”Under 
forevändning af att ett namn är illa valdt, mindre vackert eller 
att ett annat är battre eller mera bekant, att det ej är nog gram- 
matikaliskt. eller af nâgon annan obetydlig anledning är ingen 
berättigad att ersätta ett namn med ett annat. r 
2 ) Grays namn meddelas i det följande oförändrade med den 
ändelse, som de liafva i Grays arbete; i slutet af uppsatsen vill 
