144 
qvämlighet, bruket o. s. v. mäste tystna, da de strida 
mot sanning och rättvisa.” 
Under alla förhallanden har namnet Cavendish ia 
Gray företräde framför Madotlieca Dum., men Grays 
namn maste â sin sida träda tillbaka för det vida 
äldre namnet Porella Dill. (1741) x ). 
Marchesinus (PI iragmicorna Dum.) betecknar ett 
släkte, som t. ex. Lindberg och Massalongo ansett böra 
indragas, hvarvid släktets enda art förts till Lejeunia ; 
Le Jolis anmärker för öfrigt mot detta släktnamn 
endast, att det har maskulin ändelse. Hvar och en, 
som anser Lejeunia Mackaii (Hook ) utgöra typen för 
ett eget släkte, maste bibehalla Grays namn för detta 
släkte. 
Martinellius (— Radtda, Seapania och Plagiochila 
Dum.) Detta släkte förklarar Le Jolis vara sa onatur- 
ligt och sammansatt af sa olikartade elementer, att 
det ovillkorligen maste heit och hallet förkastas och 
ersättas af Du Mortiers tre ofvannämda släktnamn. 
Mot denna stränga förkastelsedom kan mycket invändas. 
Sä borde väl förkastelsedomen blifva än strängare 
öfver de hepatikologer (sä t ex. Hooker), som sam- 
manfört ej blott de nämda lefvermossorna utan äfven 
here andra olikartade grupper under släktnamnet Jun- 
ger mania. Fördömas borde äfven, att Du Mortier 
ännu 1874 i Hepaticae Europae ställer sina släkten 
Radula , Scapania och Plagiochila i föl jd efter hvar- 
andra och sälunda anser dem vara närsläktade. Nagra 
sadana förkastelsedomar fäller Le Jolis dock ej, Hoo- 
ker och Du Mortier äro för honom "klassiska” hepa- 
tikologer, men Gray en ignorant. Dessa förhallanden 
hafva framhallits, emedan de visa, hum ringa vikt, 
som bör tilläggas Le Jolis’ partiska exklamationer och 
kraftord, pä samma gang de äfven torde betydligt 
') Jämför: 8. 0. Lindberg, Utredning af Skandinaviens Porella- 
former (Acta soc. sient. Fenn., 1869) och H. W. Arnell, Om släkt- 
namnet Porella. 
