152 
varande allmänt begagnas som beteckning for eu ord- 
ning, bibehâllas i denna bemärkelse. 
Rektor M. Brenner önskade att den i § uttalade 
priucipeu matte konsekvent genomföras och alltsâ alla 
familjenamn härledas frân nâgot karaktäristiskt och 
allmännare kändt slägte genom tillägg af ändelsen 
-acece tili stammen, möjligen med undantag af de 
namn som utan att härledas frân ett slägtnamn ändock 
hafva denna ändelse, sâsom Pomacees och Papilionacees. 
Särskildt hvad de med tva eller flere namn beteck- 
nade familjerna beträffar, sâsom Composites eller Synan- 
thereœ, Labiates 1. Verticillatœ , Personates 1. Rhinantha- 
cces , Asperifotiee 1. Borraginaceee , Umbelliferee 1. Umbcllates , 
Senticosee 1. Rosaccee , Fluviales 1. Potamog donees och 
dylika vore detta önskvärdt. Caryophyllacece borde, 
sâsom bildadt af ett slägtnamn frân en belt annan 
family ej användas; äfven förlängningen af Synantberces 
tili Synantberaccee vore olämplig. Däremot künde, om 
ofvan nämda undantag antages, Palmacees användas 
i stället for Palmes. Hänvisade för öfrigt tili de af 
lionom i Floristisk Handbok för läroverken i Finland 
âr 1885 föreslagna familjenamn sâsom Hel iantb accès, 
Lamiacees, Angclicace.es, Aesculacecs , Brassicacecs , Arun- 
(linacees etc. 
g 2. Dâ varieteter och former äro systematiska 
enheter lika väl som arter och underarter, ansäg man 
att deras namn till genus borde rätta sig efter släg- 
tets. Om man âter sâsom form ville utmärka en 
stândortsmodifikation eller en patologisk bildning, borde 
namnet erhälla feminin ändelse sâsom attribut till 
forma. I vissa fall, om t. ex. slâgtnamnet vore ferni- 
nint, künde man dâ visserligen icke se huruvida en 
form betraktades sâsom tillfällig eller icke, men olä- 
genheten häraf ansâgs dock mindre ân betecknandet 
af f. pâ annat satt än de andra ifrâgavarande be- 
greppen. Lämpligast vore utan tvifvel att genom ett 
