153 
eget tecken, mod. eller nâgot dylikt, utmärka de till- 
fälliga modifikationerna. 
Rektor Brenner önskade med uteslutande af § 5 
gifva denna § följande lydelse: Arter, underarter, 
varieteter och former benämnes sä vidt möjligt med 
nâgot för växten i fraga i ett eller annat afseende 
betecknande namn, hvilket, i liändelse det är adjek- 
tivt, rättar sig efter slägtnamnets genus och för un- 
derarter föregäs af tecknet *, för varieteter af rar. 
och för former af /. — Afses med uttrycket form 
endast en tillfällig, icke systematisk sadan, rättar sig 
det adjektiva namnet efter ordet forma , tili hvilket 
det da är attribut. Ar slägtnamnets genus tvifvel- 
aktigt, bibehälles den genusändelse, sotn vid artens 
benämnande har gammal liäfd för sig. 
Sasom skäl för likf'orinigheten beträffande genus- 
ändelsen anfördes det omotiverade uti att använda ett 
olika benämningssätt för en och samma växt bero- 
ende af den oftast subjektiva uppfattningen af den- 
samma hos olika författare eller t. o. m. samma per- 
son pâ olika tider, i det denna än künde betraktas 
sasom subspecies, än sasom varietet, eller än som 
varietet, än sâsom en ännu mer underordnad form. 
En del redan i bruk varande varietets eller formnamn 
vore dessutom sâdana att de tydligen hänförde sig 
till växten själf och icke till begreppet varietas eller 
forma, sasom tili exempel snbfloribundum eller pseudo- 
diaplianwn bland H/eracia. 
§ 3. Prof. Elfving önskade uttala att man lade 
allt för stör vigt pâ anförandet af auktorsnamn. Dessas 
betydelse vore egentligen att, da samma namn användts 
för olika begrepp angifva hvilket af dem som äsyfta- 
des, men nu hade man kommit derhän att deras bort- 
lemnande äfven i de fall, dä alldeles ingen osäkerhet 
var möjlig, ansags sasom ovetenskapligt ; man borde 
sä mycket som möjligt söka undvara dessa citât. 
Bot. Not. 1S93. 
11 
