165 
Heia orten grön med dragning ât blâtt (S. per.): 
blommans färg intermediär mellan perennis ’ rent hvita 
ocli annuus’ gulgröna. 
Foderflilcarne teml. bredt hinnkantade; hinnkan- 
ten intermediär, nar fram om det gröna midtelpar- 
tiets spets och blir der huflikt hopdragen ss. hos pe- 
rennis , dock smalare och spetsigare, (hos annuus nar den 
smala hinnkanten aldrig öfver den gröna spetsen, som 
ocksä är rak) ständigt utstaende ( annuus ) och vanl. 
längre än det glatta ( ann .) eller hariga {per.) foderröret. 
Standarne , (som hos perennis äro nästan lika langa 
som fodret och alla 10 utvecklade, hos annuus 3 — 4 
ggr kortare än fodret och blott till en del, vanligen 
5, fertila), ungefär af lialfva fodrets längd och flere 
än hos ann. fullständigt utvecklade, ofta alla 10 ss. 
hos per. 
Hollen som ofvan sagdt fullgodt, men endast ett 
ringa antal pollenkorn sedda. 
Enäriga och tvââriga individ f unnos. 
I vara floror upptages under S. annuus en varie- 
tet biennis Fr., hvilken antagligen, ätminstone tili en 
del, just är denna hybrid. Fiek i sin utmärkta Flora 
von Schlesien upptager jemte hybriden äfven en S. 
annuus ß biennis Reuter , men beskrifhingarne öfver 
bada synas sammanfalla. Otvetydigt framgar derur 
en intermediär form äfven för den förra. A andra 
sidan finnas verkliga tvââriga former af S. annuus, 
hvilka i öfrigt pa intet sätt skilja sig frän den typi- 
ska. Jag har sett sâdana former frân ofvannämnda 
lokal och i Lunds univ. herbarium flere exemplar 
frân vidt skiljda platser. 
Hybridens förekomst utanför Skandinavien är 
känd frân flere lokaler i Tj^skland. 
