170 
ü för u i andra sprâk, eller det ar tréma; för tréma 
anvandes vid dissona dubbel vokaler ett vokalstreck, 
t. ex. Staëlia, Da/s, Nereidea, Ptoêllea, Ruêllea, Geünsia, 
BoOpais, Zoüglota (ej pâ amerikanskt vis Zoo), Microala. 
Grundsats 5 gäller äfven personalnamn. — *). 
6. Man sammanbinder vid latiniserandet greki- 
ska sammansatta ord med o, sâvidt härledningen gbr 
det möjligt (t. ex. Mytro icke a, e ; Scapho icke e , i, 
//); vid förkortning af första ordhalfvan blir vokalen 
oförändrad (t. ex. Stigma- i st. f. Stigmata-, Lepi- i 
st. f. Lepido ); börjar andra ordhalfvan med en vokal, 
sa bortfaller sammanbindningsvokalen (t. ex. Stigman- 
tlms, Stigmat-anthus), konsonantinskjutning mellan 2 
ordhalfver förorsakar 2 olika namn (t. ex. Ptero-, Pte- 
rido-, Pterigo-phylhm, Lepi- och Lepido-stemon, Di- och 
DiplopeltisJ . 
7. Man skrifver i sammansättningar med sjm 
(O VI') framfur 1 = syll, framför b m p = sym, framfor 
s och z = sy zy, eljest syn (eller si . . . enligt grund- 
sats 2). 
S. Man förenar latinska ord till ett sammansatt 
medelst i, utom dâ flere dissona vokaler âstadkomma 
föreningen eller ordet blir tvatydigt; t. ex. hederiger , 
ylecliomi folia, spiciformis, gossypifolia (sâledes icke ae r 
ii); däremot sïlviaefolia, horde if or mi s, caricaeformis jemte 
cariciformis. 
9. Man skrifve -chhtena i st. f. -laena och Neuro- 
i st. f. Nevro*. 
10. Man skiljer icke I och J i register. 
11. Man satter icke synomymen i särskilda 
register. Man utmärker synonymer i registren genom 
magrare bokstäfver eller genom att sätta synonymerna 
eller deras sidotal i parenthes eller ett stycke in pâ 
1 ) Borde ej denna regel nâgot förändras, sä att den innehölle 
att i växtnamn icke finge förekomma andra bokstäfver (eller diph- 
tonger) än de i latinet brnkliga, samt (i de fä fall, dar de bru- 
kats) k, y och w. — Utg. 
