176 
nya arten skall bafva, emedan det är mycket sanno- 
likt att den är identisk med V. succidenta All. (1785) 
ocb V. Dillenii Crantz (1769). 
V. campestris skiljer sig frân V. verna derigenom 
att den är större ocli mer robust, bladen nâgot tätare, 
pâ undre sidan ofta rödaktiga; blomställningen är 
glesare, blommorna och isynnerhet blomkronan större, 
den senare mörkare blâ ; frukterna större med Here 
frön i hvart ruin (hos V. campestris 9 — 18, bos V. 
verna endast 6 — 8); stiftet längt ocb smalt, uugef. 6 
af skiljeväggens längd ; hos V. verna är stiftet kort 
ocb proportionsvis tjockt (kortare än 1 / 3 af skiljeväg- 
gen) ocb öfverskjuter vanligen icke eller obetydligt 
inskärn ingen pâ frukten. Redan af fargen pâ tor- 
kade ex. kan man skilja de bâda arterna. V. cam- 
pestris svartnar vid torkning mycket mer ocb dess 
frukter äro svagt brunaktigt gnla, under det att de 
bos V. verna äro grönaktigt gula. 
V. verna tyckes bafva en större utbredning än 
V. campestris i synnerbet at vester. Den sistnämnda 
arten skall äfven vara tagen i Sverige af Hyltén 
Cavallius, vid Wexiö enligt Haussknecbt. (Sannolikt 
har den ej nägon större utbredning här, möjligen 
endast tillfälligtvis införd med utländskt utsäde ocb 
snart ater försvinnande ; i Ryssland gär den dock 
upp tili Riga). 
Ascherson, P., Formen unserer beiden Frü- 
lings- Anemonen (Verb. d. bot. Ver. d. Pr. Bran- 
denb. 83 Jabrg. p. XVII— XXII). 
Här omnämnes en väl i det heia obetydlig form 
säsom förekommande äfven i Sverige (Upsala, Anders - 
son), näml. Anemone nemorosa L. var. sabinteyra Wiesb. 
(in Celakowsky in Sitzungsb. d. K. böbm. Ges d. 
Wiss. Jan. 1891 s. 34). Den bar bladens flikar i 
kanten heia eller endast glest och mot spetsen grundt 
in<kuret sagade (med trubbiga tänder). 
