211 
îivars slutliga öde förf. ej lyckats studera. Förf. an- 
ser sig icke hafva kunnat pâvisa klorophyll nagoi’- 
städes i algen. Hvad platsen i Systemen, för det nya 
slägtet beträffar, sa anser förf. att det kommer nära 
PhjjUobiam Klebs och att det bildar en ôfvergângs.orm 
till Phycomyceteerna, specielt Chytridiaceerna ; rhizoid- 
systemet motsyarar myceliet hos Mycochytridiceerna. 
Tschirch, A., Das Kupfer vom Standpunkte 
der gericlitlicken Chemie, Toxicologie und 
Hygiene. Mit besonderer Berücksichtigung der Be- 
verdissage der Conserven und der Kupferung des 
Weins und der Kartoffeln. Stuttgart 1893. 
Enligt alla iakttagares omdüme förekommer kop- 
par i djur och växter temligen ofta, dock alltid i ringa 
mängd och är icke nägon normal bestandsdel hos dem. 
Koppar förekommer rikast hos skalen af kakaobönan 
(0,225 Cu pr kilogr.) och är funnen t. ex. i kaffe, 
säd och säledes äfven i brüd, potatis, bönor, spenat, 
atskilliga droger m. m. Yäxten upptager kopparn ur 
den väl alltid kopparhaltiga marken och genom väx 
terna kommer den i djurkroppen; menniskan fär ocksa 
en del koppar i sig, genom att kökskärl och andra 
föremäl af koppar (och säledes äfven messing) notas 
och den afnötta kopparen genom födoämnena eller 
dam inkommer i kroppen. Förf. har gjort försök 
som visa att växten verkligen upptager koppar ur 
jorden och det i större mängd vid dubbelt sä stör 
tillsatts af koppar som vid enkel, men i bäda fallen 
dock endast i ringa mängd. 
Da kopparsalter användas tili färgning af kon- 
server, har förf. fastställt den högsta dosis, vid hvil- 
ken ännu icke nägon störning af helsan äger rum. 
En menniska pa 60 kil. fördrager 0,1 Cu per dag. 
Kroniska kopparförgiftningar förekomma enligt förf. 
icke; öfverskrides minimaldosen inträder akut förgift- 
ning. När den förstora tillförselen af koppar tili 
kroppen upphör, upphöra ocksa vanligen snart dess 
