223 
de större, frân Norden kommande vattendragen alltid 
hafva hvitalen i sitt sällskap, ända ned till Wenern, 
sâsom i Nors och Grums socknar, ock y id Carlstad 
(Sandbänken). Pä Daislands slättbygd lärer knap- 
past finnas nâgon H vital; men i Bergstrakten blir 
den râdande pä alla stallen, der tjockare jordlager 
befinnas, lemnande, liksom i Fryksdalen, obetydligt 
rum för Fetalen. I heia den af mäktiga jordbäddar 
halftyllda dal, hvilken här kallas Walbo-trakten, växer 
endast A. incana ; men sä snart man uppstiger pä 
Stigs- eller Kroppefjell finner man den tvärt upphöra, 
och A. ; jlutinosa intaga sina omtyckta, svarta sump- 
hälor mellan de nakna bergen. Om man samman- 
s't aller dessa iakttagelser, sä synes otvunget följa, att 
A. t/lutinosa Ursprungligen tillhörer Dalsland och större 
delen af Wermland, och att A. incana är en, med de 
ofta sä langyäga, lösa jordlagren ankommen främling. 
som genom sin större härdighet och afvelsamhet gör 
allt in er och mer inträng pa den ursprungligas omräde”. 
Bohuslän. Lindeberg (1. c.) säger att arten är 
allmän i norra delen ned tili Kvistrum, men, sävidt 
jag själf sett och af litteraturen kunnat finna, gär den 
ej ner tili kusten förrän uugefär vid riksgränsen. 
Yid Fredriksliall är den vanlig, likasâ i Kristiania- 
trakten - 1 ). I det inre är den vanlig i landskapets 
nordligaste del, men tyckes enligt v. Düben gä söderut 
endast i floddalarne. Han säger t. ex. : ”sä snart jag 
äter kom ned i Sörbygden, försvann A. ghitinosa nä- 
stan alldeles, hvaremot incana blef genom heia Sör- 
bygden det allmännaste af alla träd, och följde Qvi- 
strurns elf ända ned till dess utlopp. Men säsnart 
jag här, pa vägen mellan Sörbo och Qvistrum. ater 
kom upp pä ’fjällen’ kring Abolands gästgitVaregärd, 
’) Blytt, Christiania Omegns Phanerog. ... — Christiania 
1870. Universitetsprogram. 
