23B 
ö. k.) af Hedström (1. c. sid. 295 o f.) i undre delen 
af en mosse, hvilkens öfre delar innehälla gran. Ar- 
ten förekommer här samman med fiera sydliga former 
sâsom aim, hassel o. a., men tyckes i talrikhet lia 
statt tillbaka för Ainus glutinosa. Detta är ett vig- 
tigt fynd, da det visar att arten fans här vester om 
det postglaciala hafvets högsta strandlinie vid en tid, 
da de klimatiska förhällandena voro gynnsammare än 
i nutiden 1 ). Själf har jag f'unnit den i undre delen 
af Sporrmossen nära Grängesberget pä gränsen mel- 
lan Dalarne och Yestmanland. Den förekommer dar 
samman med fur, björk m. fl. växter. Inom heia 
det omräde, som i denna del af landet täcktes 
utaf det postglaciala hafvet, i hvilket akerleran af- 
sattes, har jag i de mossar, som pa olika höjd hvila 
pa nämda lera ej funnit nägot spar af Ainus incana , 
under det däremot, som senare närmare skall omtalas, 
A. glutinosa är ytterst allmän i mossarnes undre delar. 
Detta är förhällandet äfven i de trakter, i hvilka 
Ainus incana nu är ytterst vanlig, under det A. glu- 
tinosa är mycket sällsynt, säsom vester om Linde. — 
Växtförande aflagringar, äldre än den postglaciala 
sänkningen, äro, med ett enda nedan omnämdt undan- 
tag, ej kända, sä att det i närvarande stund ej är möj- 
ligt att uttala sig om Ainus incana undanträngts fran 
omrädet af det postglaciala hafvet. Att sä dock kan 
ha skett, särskildt inom det norra gränsomradet, är 
pä grund af ofvan nämda fynd ej osannolikt. Ainus 
incana öfverskrider äfven i nutiden föga P. G. Pä de 
delar af det gamla hafvets botten, pä hvilken arten 
utbredt sig, later det sig alltid pävisa att den utmed 
vattendragen framträngt mot öster och söder. Med 
hänvisning tili ofvan meddelade detaljuppgifter om 
utbredningen, kan som exempel anföras Dalelfvens 
nedre lopp, samt vestra delen af Mälarens och Hjäl- 
*) Jfr. livacl af förf. meddelats i G-eol. För. Förh. Bd. 14 sid. 
519 o. f. 
Bot. Not. Vi'.ft. 
16 
