235 
närmare visa, att äi'ven inom omrädet raellan den 
postglaciala gränsen och de längre vesterut liggande 
fjällomrädena, de sydliga typerna voro här^kande. 
Forst sedan en klimatförändring inträdt, som flyttade 
isothermerna längre mot söder blef det för Ainus in- 
cana möjligt att änyo utbreda sig och nä f'ram tili 
det smaländska höglandet, inom hvilket den na synes 
sprida sig ganska hastigt. Afven här är det mycket 
lätt att finna, att spridningen sker ned för vatten- 
dragen t. ex. Atran och Yiskan, Motala ström m. fl. 
— Anmärkningsvärdt är, att den nu ingenstädes frân 
Dalelfvens utlopp äuda tili Kvistrum i Bohuslän synes 
na kusten. — Ett egendomligt, för ögonblicket atmin- 
stone svarförklarligt fynd, är emellertid af mig gjordt 
i en af dr. N. 0 . Holst vid Ryssby (se kartan) norr 
om Kalmar funnen marin lera, i hvilken samman med 
Zanichellia , JRuppia, fur, björk m. fl. arter frukter 
af Ainus incann blifvit anträffade. 
Tilläggas bör. att Ainus incana utanför det skan- 
dinaviska floromradet förekommer allmänt genom Oster- 
sjöprovinserna och större delen af östra Europa. Skildt 
frân detta utbredningsomräde har arten ett sydligt, 
hvilkets centrala delar utgöras af Alperna och Apen- 
ninerna. 
Are subfossila lärnningar af Ainus incana okända 
inom Sydskandinavien, sä är förhällandet med A. ght- 
tinosa alldeles motsatsen. Yi kunna nu säga att detta 
träd är ett af de allra vanligaste subfossila arterna vi 
äga. Ofta förekomma dess lärnningar i oerhörd myc- 
kenhet. — Af stört intres.se är att söka afgöra hur 
hög dess aider är inom var flora. Liksom liera andra 
arter, hvilka langt senare vinna sin egentliga bety- 
delse inom densamma, har Ainus glutinosa invandrat 
under senare delen af furens tid. Oaktadt hvarken 
Steenstrüp, Yadpell eller Fischer-Benzon synas ha an- 
träffat arten i de danska mossarnes furlager, känner 
