10 
Here exemplar av denna form anträffades kan möjligen 
tyda pâ fröbeständighet. Vi böra dock ej glomma, atl 
i vissa fall egenskaper i marken kunna astadkomma 
färgförändringar hos växter. Detta torde vara fallet, dâ 
albifloraformer av tvâ skilda arter växa pä samma lokal, 
t. ex. Calluna och Campanula, som jag sett pâ Tunaâsen 
utanför Upsala; vidare Campanula rotunilifolia /'. albiflora 
tillsamman med Deschampsia ccespilosa f. pallida i Vem- 
dalen i Härjedalen. 
5. nodosa är den mest utbredda av alia arterna och 
bildar släktets nordgräns i Europa. Saknas i sydligaste 
Europa likaväl som i nordligaste. I Asien gar den tili 
Altai och Ural, härifrän är en stör lucka hört tili Ö. 
Asien dar den anyo uppträder. I Nordamerika förekommer 
arten under stör formrikedom. 
Arten har spelat en viss roll i blombiologiens historia, 
enär det var en av de arter hos vilken Sprengel upp- 
täckte honlig — hanlig dicliogami d. v. s. pâ modernare 
sprak proterogyni. Upptäckten skedde dock först hos 
Euphorbia cyparissias och kort därefter hos Scrophularia. 
Sprengel Säger (Das entdeckte Geheimnis sid 325) att 
Euphorbia och Scrophularia äro de dittills ( 1793) enda kän- 
da fallen av detta slags dicliogami. 
6. S. Scopolii Hoppe, Cent, plant, exs. sec. Persoon 
Synops. pl. 1807 p. 160. Syn. S. auriculata Scop. (1772) 
non L.; S. scorodonia Host. (1831) non L. 
Den kantiga stjälken nedtill med lânga, vita hâr, 
upptill med glandelhar. Blomställning hladlös. Blad 
tunna, livligt gröna, trekantiga — äggrunt hjärtlika spetsiga, 
tydligt längre än Breda, längd: hredd = IV 2 eller nagot 
mer. Bladhörn avrundade. Största hredden mol basen. 
Sidor mer eller mindre raka eller svagt konvexa, grovt 
dubbelnaggade. Tänder ofta mycket grova. Blad spar- 
samt hâriga, pâ undersidan längs nerverna nagot rikli- 
gare. Bladkanten med glandelhar. Fyra par grova blad- 
nerver. Blommor ungefär dubbelt längre än fodret. Foder 
