bruna — brunröda. Foder glatt. Flikar ljuskantade, hel- 
bräddade eller nâgot tandade. Blommar juli — augusti. 
Farms förr i Skdne vid Billinge, herb. Borgslrömii 
ex herb. Hartm. (U) 1846 A. (S.); Billinge vid Storkälle- 
bäcken »förmodligen odlad» Hartm. Fl. (1854); 
Enligt Areschoug (1866) utgangen. 
Medelpad: Skön, Petersvik och Fillan pä barlast. 
1884 Neuman enl. Collinder (loc. cit. p. 102). Exemplar 
ej sedda av förf. Fran Hailand Huslöf 1858 fanns i herb. 
U. ett exemplar fort till denna art, men som endast var 
£». nodosa. 
Artens nordgräns gâr Iran Skottland genom S. Skan- 
dinavien (Danmark), Mellan-Europa och när i Ural 
östgränsen. Sydgränsen gar fran Azorerna genom Belgien, 
(). Frankrike, Korsika — S. Italien, Sicilien, Kreta, Södra 
delen av Mindre Asien. Mot öster, i Orienten, blir arten 
sparsammare, för att i Altai na sin ö. gräns. Denna ut- 
bredning visar, att arten är huvudsakligen av mellan- 
europeiskt Ursprung och dess förekomst i Danmark och 
Skane kunna mycket väl vara nordliga utlöpare i artens 
naturliga utbredning. Därför talar aven det, att den 
skanska lokalen ej ligger vid kusten vid nägon lramn- 
plats e. dyl. utan inne i landet. Billinge ligger cirka 1 mil 
nordväst om Ringsjön. 
Angaende artens benämning har det statt mycken 
strid. Att Linné med sin aqualiea avsett en art med 
vingkantade stjälkar framgär av bans beskrivning i Spec, 
plant, ed. 1. »Scrophularia foliis cordatis petiolatis de- 
currentibus, caule menibranis angulato, racemis termi- 
nalibus» — — — »S. foliis cordatis petiolorum alis in 
caulem decurrentibus». 
Om Linné vid sin beskrivning haft för sig en ving- 
kantad auriculata eller en alata Gilib är naturligtvis 
svart att avgöra Pa det förra tyder tillägget » obtusis » 
i beskrivning av bladen i edition 2 av Spec. pl. <S. auri- 
culata L bar nämligen trubbiga blad, N. alata Gii.ib. 
