41 
Förklaringen till denna olikhet i växtsättet hos de 
bada formerna synes mig vara den, att Pr. stipilnla egent- 
ligen är en typisk saltvattensform ( j fr de stora breda 
stipitata- formerna Iran franska kusten, fig. 1), som hast 
trives i havets omedelbara närhet men i mindre salt 
vatten och även pâ växtlokaler med mindre fuklighet 
över huvud taget, förkrymper, avsmalnar, hoprullas spi- 
ralformigt och därigenom avpassas tili ett levnadssätt 
under mindre fuktiga och för en havsalg tydligen nagot 
abnorma förhallanden l . Pa sina högre upp eller i varje 
lall längre fran havsvattnet helägna växtlokaler utsättes 
denna cornucopiae-fonn endast mera sällan för överspol- 
ning av det salta vattnet. Att den vid Östersjökusten 
gar längre ner mot havet och där stundom intager den 
för stipitata vid Västkusten typiska lokalen torde hero 
pa Östersjövattnets ringare salthalt. De ökologiska förhäl- 
landena bli här ungefär likartade med dem pâ en nagot 
längre frän havet helägen Prasinla-\oki\\ vid den saltare 
Västkusten. 
Den för den Agardhska Pr. cornucopiae i regel eller 
ätminstone för de pa större höjd ovan vattnet växande 
individen utmärkande smala, spiralformigt hoprullade 
thallus synes mig höra betraktas som en anpassning tili 
skydd mot uttorkning under blottläggningen för väder 
och vind. 
Skillnaden mellan de bada här behandlade Prasiola- 
arterna har sâledes visât sig vara mindre framträdande 
och mindre tydlig än som Ursprungligen anselts. Del 
existerai-, säsom jag ovan sökt visa, talrika, succesiva 
övergängsformer bade i habituel lt och strukturellt hän- 
seende fran den ena arten tili den andra. Pâ grund 
härav anser jag en ändring i deras hittills gällande syste- 
matiska ställning vara nödvändig och placerai* pâ gru nd 
härav den av J. G. Ac.ardh heskrivna Pr. cornucopia’ 
1 Antagligen ha härvidlag även näringsfysiologiska fak 
torer en viss betydelse. 
