by definite external (edaphic or climatic) characters of 
the habitat to which they are adapted.» Formationen 
är ett uttryck för vissa bestämda livsbetingelser och har 
intet atl göra med tloristiska olikheter. tili skillnad frän 
associationen, som enligt Warming är ett samhälle 
av bestämd tloristisk sammansättning inom en formation. 
Empe.trum - heden och Cnlluna - heden äro sälunda tva olika 
associationer, men ekologiskt sett äro de identiska och 
tillhöra därför samma formation, nämligen ri she den. 
En viss konstellation av ytterfaktorer frambringar säledes 
en viss bestämd formationstyp, och denna formationstyp 
kan äterkomma pä olika punkter pä jordklotet för sä 
vitt samma yttre faktorskomplex äterkommer. Sä t. ex. 
tillhöra vissa ängssamhällen i Europa och Nordamerika 
samma naturliga formation, oaktat de icke äga en enda 
art gemensamt etc. 
Ett storslaget försök att bringa de olika pä jord- 
klotet uppträdande formationerna i relation till klimat 
och Standort utgör Schimpers »Pflanzengeographie auf 
physiologischer Grundlage» av är 1898. Genom att grup- 
pera de olika formationerna i tva ekologiska huvud- 
grupper, de klimatiska eher regionsformationerna och 
de edafiska eher sländortsformationerna, lyckas Schimpkr 
ge en äskadlig framställning av jordens vegetation i 
stora drag. 
Warmings starka pointerande av miljöfaktorerna och 
Standorten vann särskilt gehör i England och Amerika. 
I Amerika bildades efter hand en skola, som strävade 
efter en s. k. fysiografisk klassitikation av växtsamhäl- 
lena. Eftersom Vegetationen i stört sett är beroende av 
jordytans topografi, och da topografien undergâr vissa 
förändringar, sasom denudation, ackumulation etc., sä 
maste en rad dylika topografiska »successioner» giva 
upphov tili en motsvarande rad växtsamhällen. Den 
längsamma uppgrundningen och igenväxningen av en 
sjö, vars slutstadium ofta utgöres av skog, är en god 
