62 
raskt tilltager med stigande rutstorlek, ganska snart tu 11- 
ständigt upphör att ökas, även vid en liögst betydlig 
ökning av rutstorleken. En association maste emellertid 
förfoga över en viss areal för att kunna utveckla sina 
karaktäristiska egenskaper, d. v. s. sitt bestämda antal 
konstanter. Det härför nödiga vtminimet kalla förff. 
minimiareal. »Under denna areal avtager konstantan- 
talet liastigt, över densamma förblir det även vid en 
ganska betydlig arealökning oförändrat». En assiations- 
lläck, som är mindre än associationens minimiareal kalla 
förff. ett associationsfragment. Det framhälles ocksa att 
minimiarealen ligger högre i artrika associationer än i 
artfattiga. 
Följande exempel pa förhallandet mellan konstant- 
antalet och arealen härrör trän en Calluna-Hylo- 
conium-bed (Komosse, Västergötland). 
pa 0,oi m 2 (100 kvadrater) 1 konstanter 
» 0.04 » (100 » ) 1 » 
» 0,25 » (1 00 » ) 2 » 
» 1 » ( 25 » ) 4 » 
» 4 » ( 6 » ) 4 » 
Av dessa och andra icke här pätalade résultat draga 
förff. den viktiga slutsatsen att »associationerna äro i 
naturen givna enheter med relativt skarpa gränser». 
Fastställandet av konstanterna, associationernas törnämsta 
bestämning, blir följaktligen för förff. den viktigaste upp- 
giften vid studiet av associationerna. 
Upsalaskolans uppfattning och arbetsmetod far sitt 
niest fullödiga uttryck i det nvligen av Du Rietz (1921) 
publicerade arbetet: »Zur methodologischen Grundlage 
der modernen Pflanzensociologie». Efter en översikt över 
sociologiens ställning och förhällande tili andra veten- 
skapsgrenar och en brett lagd historik över växtsociologiens 
utveckling ger förf. en framställning av den skandinaviska 
vegetationens formationer pa grundval av ett naturligt 
